КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 758/7224/23
провадження № 33/824/5159/2023 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 листопада 2023року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Усковій Я. А.,
 
розглянувши у відкритому  судовому  засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року в складі судді Майбоженко А. М., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки  України,  проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 ,  до адміністративної  відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
 
встановив:
 
Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  та накладено на неї  адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що  складає  17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на  1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
12.10.2023 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Оболонського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року скасувати,  провадження   по справі  закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
15.11.2023  ОСОБА_1   подала  уточнену  та доповнену  апеляційну  скаргу.  
Посилається  на  порушення судом   при винесенні  оскаржуваної  постанови норм матеріального та процесуального  права. 
Зазначила, що  протокол  про  адміністративне  правопорушення складено  без участі свідків,  що не  відповідає  вимогам  ст.  256 КУпАП. 
Фактично поліцейські ухилилися від залучення свідків, відбору письмових пояснень у свідків та зробили зйомку на портативний засіб (боді камеру), як їм (поліцейським) було вигідно. При цьому її  не попереджали, що відбувається зйомка на портативний засіб, як це передбачено законом.
При проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння, після кожного задуву міняється мундштук.  Як видно  з матеріалів відеофіксації,  поліцейський таких  дій не здійснював.
Просить  суд  дослідити матеріал  поліцейського  з боді камери  де  чітко видно,  що  він  заставив її  щонайменше  3 рази  дути у мундштук і міняти  його  ніхто  не  збирався. 
В матеріалах адміністративної справи відсутній сертифікат відповідності робочого засобу вимірюваної техніки.
Також зазначила, що поліцейський  зупинив  її  у ночі об  11 год. 55 хв.,   ОСОБА_1 вночі об 11 год. 55 хв., за 5 хвилин до комендантської години, що позбавило її  можливості самостійно надати оцінку ситуації та поїхати до найближчого закладу охорони здоров`я з метою забезпечення достовірності результатів алкотестеру, який використовували поліцейські.
За таких обставин   направлені  до суду  матеріали та  їх аргументи  є сумнівними,  що  не  узгоджується із  стандартом  доказування  по  розумним сумнівом.  
Відповідно  до  п 1 ч. 1 ст. 247  КУпАП  відсутність  події і складу  адміністративного  правопорушення  є підставою   для закриття провадження  в  справі  про  адміністративне  правопорушення. 
В судовому засіданні  ОСОБА_1 та її  захисник - адвокат   Закрасняний В. Ю.   апеляційну  скаргу  підтримали  та просили її  задовольнити. 
Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,   суд дійшов  висновку, що апеляційна  скарга  не підлягає  задоволенню з таких підстав.
Частиною першою статті  130 КУпАП  передбачено  адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.9 а  Правил дорожнього руху України  водієві забороняється керувати  транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії  ААД  №437292  від 15 квітня  2023 року,  водій   ОСОБА_1 ,  15 квітня 2023 року,   00 год. 03 хв.,  в м. Києві, перехрестя пр. Степана Бандери та пр. Оболонський, керувала транспортним засобом Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 ,  в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія  у встановленому законом порядку за  допомогою  приладу  Drager Alcotest 6320,  результат   0,39 ‰,  тест №4257, що зафіксовано на  камері,  чим порушила  вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього  руху, за  що передбачена  відповідальність за  ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до письмових пояснень  ОСОБА_1 в протоколі  про  адміністративне  правопорушення,  нею  «за  4 години до зупинки   було випито   1 келих вина.  Не   очікувано  тестер   показав  перебільшення  N.».
Відповідно  до  роздруківки результатів тестування від 15 квітня 2023 року, при застосуванні приладу Драгер Alcotest 6820 АRНК-0531 у ОСОБА_1 виявлено показник вмісту алкоголю 0,39‰. 
Відповідно  до  акту   огляду на  стан   алкогольного  сп`яніння  з використанням  спеціальних  засобів ,  результат  огляду  -   0,39 ‰.  З  результатами огляду  ОСОБА_1   погодилася (а.с.3). 
Відеофіксація здійснювалася на бодікамери № 473796, №472356. 
З відеозапису, який міститься на DVD-диску, вбачається, що працівники поліції  зупинили автомобіль, за кермом  якого  знаходилася ОСОБА_1 ,   після  початку комендантської години, о  00.03 год.  15.04.2023.  
На запитання  працівника поліції  чи  вживала   ОСОБА_1   алкогольні напої,  остання  відповіла,  що  пила вдень, 3-4 години тому,   випила бокал  вина.  З  результатом  тесту, проведеного  на  місці зупинки за допомогою  приладу Drager Alcotest 6320 погодилась,   до  лікаря  їхати відмовилась.     
За таких обставин суд першої  інстанції дійшов правильного висновку, що  ОСОБА_1 допустила порушення п.2.9 а ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується   сукупністю  зібраних по справі доказів. 
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було залучено свідків правопорушення, що є обов`язковим згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, є необґрунтованими.
Законом України № 1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», який набрав чинності 17 березня 2021 року, до ч.2 ст.266 КУпАП, яка врегульовувала процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`янінні на місці, внесено зміни. Зокрема, якщо в попередній редакції присутність двох свідків під час огляду була обов`язковою, то в нинішній редакції ч.2 ст.266 КУпАП достатньо відеозапису, і лише в разі неможливості застосування відеозапису огляд проводиться у присутності двох свідків.
В даній справі до протоколу про адміністративне правопорушення додані докази у вигляді файлів відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, які проводили оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Вказані відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, які свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та вимог ст.266 КУпАП. 
Наведені захисником положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, які вказують на необхідність складання протоколу щодо огляду на стан сп`яніння або відмови від проходження такого огляду у присутності двох свідків були прийняті виключно на підставі відповідної редакції ч.2 ст.266 КУпАП, яка вказувала на обов`язкову присутність двох свідків під час огляду. 
Дана норма була змінена Законом України № 1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», а відтак у випадку суперечності між законом  і підзаконним нормативним актом застосовується нормативний акт, який має вищу юридичну силу і яким в даному випадку є ч.2 ст.266 КУпАП.
Відповідно  до  п. 5 розділу  ІІ   Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Доказів  того, що перед  проведенням  огляду на стан  сп`яніння  ОСОБА_1 вимагала надати їй  сертифікат  відповідності  та  свідоцтво  про повірку робочого  засобу вимірювальної  техніки матеріали справи  не  містять.  
Доводи апеляційної скарги про те, що  при проведенні  огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейський  не  змінював   мундштук є необґрунтованими. 
З  матеріалів відеозапису вбачається, що  перед   проведенням   огляду на  стан  алкогольного  сп`яніння  за допомогою   спеціального  приладу    Драгер Alcotest 6820,  поліцейський   використовував одноразовий мундштук,  який  був  вийнятий з  індивідуальної упаковки.   Підстави для    використання  нового  мундштука  після кожної  невдалої  спроби ОСОБА_1 пройти   тест  були відсутні. 
Та обставина,  що   ОСОБА_1 була  зупинена   працівниками поліції  вночі,  після початку комендантської години,  не   позбавляло   її права у разі з  незгодою  з результатами тесту на місці  зупинки  пройти   відповідний тест   у закладі  охорони здоров`я   в присутності поліцейських,  проте від  цього  остання  відмовилась. 
Та обставина,   що ОСОБА_1 , 15.04.2023   о  09. 50 год.,  через дев`ять  годин  після  попереднього  огляду, самостійно пройшла  повторний огляд у лікаря-нарколога,  який    не  виявив  у неї стану  алкогольного  сп`яніння,  не  спростовує  достовірність результатів алкотестеру, який використовували поліцейські.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо винуватості  ОСОБА_1  у скоєнні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, обґрунтовано викладених у постанові.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_2 з приводу відсутності в її діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення  особи    від адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях   ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. 
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду  першої  інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити  без задоволення.
Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                               Кирилюк Г. М.