ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1968/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/1135/23 Категорія: 305010900 	Позарецька С.М., 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13 грудня 2023 року                                                                                                 м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:
  суддя-доповідач	  Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 27.07.2023 (повний текст складено 04.08.2023, суддя в суді першої інстанції Позарецька С.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в :

у лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким, після залишення без розгляду ухвалою суду від 27.07.2023 позовних вимог, пред`явлених до ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», остаточно просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь у рахунок відшкодування майнової шкоди різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням в розмірі 75146,49 грн., витрати на оплату авто-товарознавчого дослідження в розмірі 3000 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. 
В обґрунтування вказав на те, що 04.10.2022 в м. Черкаси по вул. Надпільна сталася ДТП за участю транспортного засобу RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача, внаслідок чого належний позивачу транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.10.2022 винним в ДТП визнано ОСОБА_2 .
Відповідальність водія ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-207681178 у ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
20.10.2022 позивач звернувся до ФОП ОСОБА_4 з метою здійснення розрахунку вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням бувших у використанні запасних частин та агрегатів, на підставі чого останнім було надано Рахунок № 00000000095 від 20.10.2022 та Рахунок № 00000000096 від 24.10.2022, згідно якого загальна вартість ремонту складає 122850 грн. 
24.10.2022 позивач письмово звернувся із запитом до ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в якому повідомив про наявність вище вказаних рахунків та просив взяти їх до уваги при здійснені розрахунку належного йому страхового відшкодування.
28.10.2022 між позивачем та ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було досягнуто згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, що складає 58363,85 грн. 
Позивач вказує, що він звернувся до СОД-ФОП ОСОБА_5 з метою проведення авто-товарознавчого дослідження, в результаті чого останнім було складено Звіт № А11-13 від 27.11.2022. За результатами проведеного авто-товарознавчого дослідження: - С (ринкова вартість Т/З RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 , до моменту ДТП) = 307 719 грн., - Свр (вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фіз. зносу КТЗ) = 207 374,50 грн., - Ез (коефіцієнт фіз. зносу) = 0,61, - Сврз (вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фіз. зносу КТЗ) = 113 265 грн. 
На свої звернення щодо незгоди із розміром страхового відшкодування, позивач 15.02.2023 отримав відповідь від страховика вих. №220000630291-4 від 13.01.2023, в якій вказано, що відсутні підстави для поновлення розгляду страхової справи та нового розрахунку страхового відшкодування.
Відповідно до листа-відповіді вих. № 155 від 10.02.2023, що наданий ТОВ «АУДАТЕКС Україна», останні надають розрахункові калькуляції відносно автомобіля RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 , з яких, в тому числі, калькуляція від 12.10.2022, що складена користувачем ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», на загальну суму 133510,33 грн. 
Позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі ОСОБА_2 на свою користь різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, а саме: 207374,50 грн. (Свр) - 113 265 грн. (Сврз) = 94 109,50 грн. 
Крім того, позивач вказує, що ним було оплачено проведення авто-товарознавчого дослідження в сумі 3000 грн. , що має бути відшкодовано відповідачем.
У ході розгляду справи, страховиком було повідомлено про наявність в нього ремонтної калькуляції № 22-0630291 від 12.10.2022, згідно з якою: - Свр (вартість ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу) = 133510,33 грн., - Коефіцієнт фізичного зносу = 68,80 %, - Сврз (вартість ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу або загальна суму після вирахування (страхове відшкодування) = 58363,84 грн.
На підставі вказаної калькуляції, між позивачем та ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було укладено заяву від 28.10.2022 про досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, що складає 58363,85 грн. Сплачена сума, згідно ремонтної калькуляції № 22-0630291 від 12.10.2022, є вартістю ремонту належного позивачеві автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.
Враховуючи вище викладене, позивач вважає, що вправі отримати за рахунок винуватця ДТП різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодування.
Внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_2 позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу, було спричинено моральну шкоду, яка полягає у: психологічно-душевних стражданнях з приводу неможливості експлуатації пошкодженого транспортного засобу, а також докладання додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав. Свою моральну шкоду позивач оцінює в 10 000 грн.
Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 27.07.2023 позовні вимоги у справі задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача  в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 75146,49 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн., а всього – 85146,49 грн., в іншій частині позову – відмовлено.
Суд вказав, що відповідач, як винуватець ДТП, має відшкодувати позивачу різницю між отриманим страховим відшкодуванням та вартістю фактичного ремонту транспортного засобу. Суд відмовив у відшкодування позивачу 3000 грн. витрат на оцінку автомобіля, оскільки складений оцінювачем звіт не стосується встановлення обставин у цій справі. Також суд погодився з обґрунтованістю позовних вимог щодо необхідності відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав 02.11.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та новим рішенням відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вказано на те, що розмір збитків, завданих власнику автомобіля RENAULT MEGANE, складає 133510,33 грн. Межі відповідальності страховика відповідача складають 130 000 грн., відтак саме у вказаній сумі страхова компанія відповідача мала виплачувати страхове відшкодування. Отже сам відповідач має сплатити лише 3510,33 грн., чого суд не врахував. Суд не врахував, що позовні вимоги у справі не підтверджено доказами, а також те, що на дату вирішення спору відповідача про судовий розгляд повідомлено не було та не надано можливості подати відзив на позовну заяву.
У відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін, оскільки вважають його законним та належним чином обґрунтованим.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 88146,49 грн. у відшкодування матеріальної та моральної шкоди. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що 04.10.2022 в м. Черкаси по вул. Надпільна сталася ДТП за участю транспортних засобів RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 , та VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого належний позивачу транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.
Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.10.2022 (справа № 711/5152/22) ОСОБА_2 щодо вказаних подій визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.
Відповідальність водія VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-207681178 у ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Строк дії договору з 13.01.2022 по 12.01.2023. Страхова сума на одного потерпілого визначена 130000 грн. за матеріальні збитки.
Заявою між ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та позивачем ОСОБА_1 від 28.10.2022 досягнуто згоди в частині розміру та способу здійснення страхової виплати, яка визначена у розмірі 58363,85 грн. 
Позивач зазначає, що вказана сума страхового відшкодування ним була отримана.
При цьому відповідно до ремонтної калькуляції №22-0630291 від 12.10.2022, яка надана ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», Свр (вартість ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу) = 133510, 33 грн., - Коефіцієнт фізичного зносу = 68, 80 %, - Сврз (вартість ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу або загальна суму після вирахування (страхове відшкодування) = 58363, 84 грн.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що йому завдано матеріальну та моральну шкоду внаслідок протиправних дій відповідача, який спричинив ДТП, а виплачене страхове відшкодування лише частково покрило завдані збитки.
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Частиною першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.
Крім того, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).
Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Системний аналіз наведених положень Закону № 1961-IV та ЦК України дає підстави для висновку, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема, на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (пункт 149 постанови від 14.12.2021 Великої Палати Верховного Суду у справі № 147/66/17).
У разі, якщо потерпілий не реалізував своє право на отримання страхового відшкодування за рахунок страховика, він має права вимагати від винуватця - страхувальника, чия відповідальність застрахована, відшкодування шкоди, якщо розмір такої перевищує розмір страхового відшкодування, у тому числі і на суму франшизи.
Зазначені правові висновки містяться у постанові ВС від 02.02.2022 у справі №712/7104/19.
Відтак, винуватець ДТП, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що є обов`язковим в силу закону, відповідає за завдані ним збитки іншим учасникам дорожнього руху лише в разі, якщо вони не покриваються розміром страхової виплати за відповідним договором.
Верховний Суд у постанові №686/17155/15-ц від 03.10.2018 вказав, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту – безпосередній винуватець.
Окрім цього, Верховний Суд у своїй постанові від 22.01.2019 у справі №676/518/17 доходить висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
 
 Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
 
 Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.
 
 Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням».
 
 Крім того, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд також і в постанові від 04.12.2019 у справі №359/2309/17, вказавши, що системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й уразі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
 
Апеляційний суд враховує, що при розгляді цієї справи встановлено, що розмір матеріальних збитків у позивача внаслідок спричинення відповідачем ДТП складає 133510,33 грн. (фактична вартість ремонту транспортного засобу без коефіцієнту фізичного зносу). 
Вказані обставини скаржник при апеляційному перегляді справи під сумнів не ставить.
Одночасно коефіцієнт фізичного зносу складає 68,80 %, відтак розмір страхового відшкодування обґрунтовано визначено в сумі 58363,84 грн. як добуток коефіцієнта фізичного зносу та фактичної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.
При цьому не можна погодитися з апеляційними доводам скаржника про те, що страховик має відповідати за матеріальними збитками позивача в межах ліміту відповідальності в сумі 130 000 грн., адже нормами ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено виплату страхового відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Таким чином законодавством передбачено обов`язкове врахування при визначенні страхового відшкодування коефіцієнта зносу автомобіля, що спростовує вказані вище посилання скаржника на ліміт відповідальності його страховика за матеріальними збитками.
Інші апеляційні доводи про те, що суд першої інстанції не врахував, що позовні вимоги у справі не підтверджено доказами, слід відхилити, адже позивачем підтверджено як вину відповідача у спричиненні йому збитків (постанова суду у справі про адміністративне правопорушення), так і розмір завданої шкоди (відповідна ремонтна калькуляція, яка скаржник не оспорюється).
Посилання апеляційної скарги на те, що на дату вирішення спору відповідача про судовий розгляд повідомлено не було та не надано можливості подати відзив на позовну заяву, апеляційним судом оцінюються критично, оскільки всю кореспонденцію по справі суд відправляв за зареєстрованим місцем проживання відповідача по АДРЕСА_1 (а.с.33) та про інші засоби комунікації з відповідачем обізнаний не був.
Доводів стосовно невірного вирішення судом позовних вимог про відшкодування моральної шкоди подана апеляційна скарга не містить. Інших аргументів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 27.07.2023 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача – без задоволення.
На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – задовольнити частково.
Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 27.07.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП – залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 13.12.2023. 

Суддя-доповідач

Судді