Справа № 344/11158/23 
Провадження № 22-ц/4808/953/23 
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача                Василишин Л.В.
суддів:                                Фединяка В.Д., Максюти І.О.
секретаря                        Кузів А.В.
за участю                        представника апелянта адвоката Повха І.Д. 
представника заінтересованої особи Василика І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Повха Ігоря Дмитровича на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 22 червня 2023 року, постановлену у складі судді Домбровської Г.В. в м. Івано-Франківську, у справі за заявою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах адвокатом Повхом Ігорем Дмитровичем, заінтересована особа – Управління ДМС України в Івано-Франківській області, про встановлення факту, 
в с т а н о в и в:
У червні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Повх І.Д., звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а саме, що заявником є особа – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженець України.
Заява мотивована тим, що 02 червня 2023 року заявник звертався до Управління ДМС України в Івано-Франківській області за оформленням та видачею паспорта громадянина України, однак відповіддю від 15 червня 2023 року йому відмовлено у зв`язку з неможливістю проведення щодо нього процедури ідентифікації особи з огляду на той факт, що останнім його зареєстрованим місцем проживання було м. Феодосія, яке знаходиться на території тимчасово окупованої АРК, та рекомендовано як для особи, яку не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи, звернутися до суду.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22 червня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах адвокатом Повхом І.Д., заінтересована особа – Управління ДМС України в Івано-Франківській області, про встановлення факту особи.
Ухвала мотивована тим, що чинним законодавством, яке регулює діяльність органів міграційної служби, визначено порядок ідентифікації та встановлення особи і в разі відмови даних органів в цьому – відповідні рішення повинні оскаржуватися у встановленому законом порядку. Тому подана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.
На вказану ухвалу представник ОСОБА_1 – адвокат Повх І.Д. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права.
Зокрема, представник апелянта вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що встановлення особи – це процедура, яку проводять співробітники ДМС, а тому перенесення компетенції органу ДМС на суд суперечить вимогам Закону. 
Зауважує, що звертаючись до суду заявник вказував, що звертався до Управління ДМС в Івано-Франківській області за оформленням та видачею паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено у зв`язку з неможливістю проведення щодо нього процедури ідентифікації особи з огляду на той факт, що останнім його зареєстрованим місцем проживання було м. Феодосія, яке знаходиться на території тимчасово окупованої АРК, та рекомендовано як для особи, яку не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи, звернутися до суду.
Вказує, що встановлення факту юридичного значення - встановлення особи необхідне заявнику для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а отже від наявності рішення суду про встановлення особи залежить реалізація особистих прав заявника, оскільки іншим чином заявник не має змоги реалізувати своє право на громадянство.
Вважає, що судом не враховано позицію Верховного Суду, який в постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 511/409/20 зазначив, що у разі, якщо ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку. 
З цих підстав представник апелянта просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розглядудо суду першої інстанції.
Учасники справи правом подання відзиву на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України не скористалися.
У засіданні апеляційного суду представник апелянта скаргу підтримав, просив її задоволити.
Представник заінтересованої особи – Управління ДМС України в Івано-Франківській щодо задоволення заяви не заперечував. Суду пояснив, що заявник не має іншої можливості отримати паспорт-картку, оскільки при подачі ним паспорта громадянина України для обміну Управління ДМС у Львівській області, його анульовано, проте взамін картку не видали через неможливість ідентифікації особи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Встановлено,  ОСОБА_1 в особі уповноваженого представника адвоката Повх І.Д. звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а саме, що заявником є особа – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженець України.
В обґрунтування заяви посилався на відмову Управління ДМС України в Івано-Франківській області у видачі паспорта громадянина України у зв`язку з неможливістю проведення процедури ідентифікації особи.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною першою статті 315 ЦПК України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення та їх перелік. 
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України».
Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.
Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.
Відповідно до пункту б частини першої статті 3 зазначеного Закону ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» визначено загальний порядок видачі та відновлення паспорта (далі - Порядок № 302).
В пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.
У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302).
Зокрема, цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.
Таким чином, наведеними нормами передбачено право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у судовому порядку , що підтверджено правовою позицією Верховного Суду в постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 511/409/20.
Передумовою такого розгляду, є встановлена неможливість ДМС України встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації.
Отже необхідною умовою забезпечення доступу заявника в цій справі до правосуддя, є надання судом оцінки доводам його заяви, і слід вважати, що суд першої інстанції помилково відмовив у відкритті провадження.
Однак, слід звернути увагу і на те, що ОСОБА_1 звернувся до відповідного відділу УДМС у Львівській області і той листом вказав йому на неможливість ідентифікації особи внаслідок того, що паспорт громадянина України видано на непідконтрольній Україні території та оскільки ним непредставлено додаткових документів з фотокартками і документів, що посвідчують особу. 
В свою чергу, УДМС в Івано-Франківській області, у відповідь на звернення заявника, вказав на можливість повторного звернення про отримання паспорта після виконання рекомендацій щодо подання додаткових документів, що підлягає оцінці судом під час розгляду заяви по суті.
Згідно з статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.
Керуючись ст. 374, 379, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Повха Ігоря Дмитровича задоволити.
Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 22 червня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текс постанови складено 12 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач                                                        Л.В. Василишин 
Судді:                                                                        В.Д. Фединяк
       І.О. Максюта