П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/968/22	

Головуючий І інстанції: Андрухів В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року (м.Одеса, дата складання повного тексту ухвали - 03.08.2023р.) про залишення без розгляду позовної заяви Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу, -
В С Т А Н О В И В:
17.01.2023р. ГУ ДПС в Одеській області через уповноваженого представника звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача суму податкового боргу у загальному розмірі - 1 841 846,99 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач має податковий борг у загальному розмірі - 1841846,99 грн., який виник за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань. З огляду на те, що вчинені відповідачем дії не призвели до погашення податкового боргу, а податковий борг не був сплачений в строки, що визначені податковим законодавством, ГУ ДПС в Одеській області просить стягнути з ОСОБА_1 відповідну суму заборгованості.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.10.2022р. прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Ухвалою суду 1-ї інстанції від 20.06.2023р. позовну заяву ГУ ДПС в Одеській області залишено без руху, із наданням строку для усунення її недоліків, шляхом подання до суду належних доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу - ОСОБА_1 копії позовної заяви та доданих до неї документів за місцем його реєстрації. 
Позивача повідомлено про необхідність у п`ятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали від 20.06.2023р. усунути недоліки у позовній заяві та роз`яснено, що в разі не усунення недоліків - позовна заява буде залишена без розгляду.
Зазначена вище ухвала була доставлена до електронного кабінету позивача 20.06.2023р. о 17:54 год., проте, станом на 03.08.2023р., від останнього не надходило жодних клопотань і заяв з приводу усунення недоліків позовної заяви або продовження строків на усунення її недоліків.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року (постановленою   в порядку письмового провадження) позовну заяву ГУ ДПС в Одеській області залишено без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.240 КАС України.
Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, позивач 18.08.2023р. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.08.2023р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті. 
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження. 
05.09.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
У відповідності до ч.1 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для її задоволення.
Так, п.3 ч.1 ст.171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст.160,161 та 172 цього Кодексу.
За правилами ч.ч.1,2 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст.160,161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Як встановлено ч.13 ст.169 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.160,161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Якщо ж позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (ч.15 ст.171 КАС України).
Відповідно до п.п.7,9 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам ст.ст.160,161,172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом, а також, якщо позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.
Аналіз наведених норм свідчить, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як самої позовної заяви (змісту та форми), так і порядку подання. 
При цьому, слід зазначити, що оцінка позовної заяви та констатація певних недоліків у ній є суб`єктивною. Водночас, беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо певні недоліки є неістотними, можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду і не впливають на оцінку обставин, які є підставою для відкриття провадження у справі. Подання ж доказів можливе і на наступних стадіях судового процесу, а тому суд не вправі через неподання доказів (або ж нібито їх невідповідність) при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.
Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд у своїй постанові від 27.07.2022р. у справі № 320/7112/21.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд попередньої інстанції виходив із того, що копію позовної заяви з додатками відповідачу надіслано на адресу: АДРЕСА_1 . Втім, з відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо доступу до персональних даних суд 1-ї інстанції встановив, що з 11.01.2012р. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Дана адреса місця реєстрації проживання позивача підтверджується й інформацією, наявною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданим ГУ ДПС в Одеській області.
Тобто, на переконання суду першої інстанції, позивачем, при поданні даного позову, не надано належних доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів за місцем його реєстрації.
Зокрема, позивач в апеляційній скарзі наголошує на тому, що вказана вище ухвала прийнята з надмірним формалізмом та без належного дослідження судом усіх обставин справи, оскільки у разі зміни місця проживання, фізична особа - платник податків зобов`язана повідомити про зміну своєї податкової адреси територіальний орган ДПС за новим місцем свого проживання.
Судова колегія погоджується із наведеними доводами апелянта та вважає даний висновок суду 1-ї інстанції необґрунтованим, безпідставним та передчасним, з огляду на наступне.
Так, процесуальне законодавство дійсно встановлює певні вимоги до змісту позовної заяви. Такі вимоги визначені у ст.ст.160 та 161 КАС України.
Згідно з приписами вказаних норм, в позовній заяві зазначаються, зокрема, місце проживання чи перебування для фізичних осіб, а суб`єкт владних повноважень при поданні позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви, а також доданих до неї документів.
Згідно з п.45.1 ст.45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.
У постанові від 06.08.2019р. у справі №520/8681/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що чинним ПК України передбачено альтернативні шляхи направлення документів платнику податків податковим органом, а саме: або засобами електронного зв`язку, або засобами поштового зв`язку, або шляхом вручення особисто платнику чи його представнику. При цьому, наведені правові норми не містять обов`язку для контролюючого органу відносно послідовного використання наведених засобів надіслання документів платнику з метою використання усіх можливих.
Як передбачено у п.70.1 ст.70 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.
До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація, зокрема про місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство (пп.70.2.4 п.70.2 ст.70 ПК України).
У відповідності до п.70.7 ст.70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Таким чином, нормами ПК України встановлено обов`язок фізичної особи - платника податків у разі зміни даних, які вносяться до облікової картки, подавати контролюючим органам відомості про зміну даних протягом місяця з дня виникнення таких змін.
Пунктом 42.2 ст.42 ПК України регламентовано, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п.42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з абз.6 п.42.4 ст.42 ПК, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Як уже встановлено колегією суддів та підтверджується листом Ізмаїльської ДПІ Ізмаїльського управління ГУ ДПС в Одеській області від 31.08.2020р. за №77/11/15-32-52-10-05, за відомостями Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Аналогічна адреса місяця проживання зазначена в обліковій картці платника податків - ОСОБА_1 .
Більш того, на зазначену адресу відповідача ГУ ДПС в Одеській області направлені податкова вимога від 13.07.2018р. №49682-17, податкові повідомлення-рішення від 10.05.2018р. №5508972-1312-1502, від 26.06.2019р. №272121-5207-1502, від 23.07.2019р. №0114165207, від 31.07.2019р. №0292760-5207-1502, від 02.10.2018р. №0010141312, від 12.05.2020р. №0083499-5206-1502, від 12.05.2020р. №0083500-5206-1502, від 30.06.2018р. №227190-1312-1502, від 11.05.2019р. №71071-5207-1502 та від 11.05.2019р. №71072-5207-1502.
Судова колегія звертає увагу на те, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.09.2021р. у справі №640/8096/19.
Більше того, контролюючий орган не наділений повноваженнями на власний розсуд змінювати дані облікової картки платника та/або розшукувати місцезнаходження платника податку, а тому ГУ ДПС в Одеській області, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
Відповідач, у свою чергу, жодним чином не спростовує того, що обов`язок щодо інформування контролюючого органу про зміну свого фактичного місцезнаходження він не виконав.
Як вже було встановлено вище, серед недоліків, неусунення яких фактично стало підставою для прийняття оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції було визначено невідповідність адреси відповідача, на яку позивачем була направлена дана позовна заява, інформації, наявній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та у відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо доступу до персональних даних. Разом із тим, у такому випадку стягнення податкового боргу у судовому порядку є єдиним способом стягнення податкового боргу, адже в протилежному випадку можна зробити висновок, що відсутність (чи невідповідність) зареєстрованого місця перебування (проживання) звільняє платника податків від сплати податкового зобов`язання (податкового боргу).
З урахуванням наведених вище норм ПК України, суд наділений ширшими повноваженнями, чим податкові органи щодо виклику і повідомлення сторін у судове засідання, в тому числі і у разі відсутності зареєстрованого місця проживання (перебування).
Згідно з ч.1 ст.124 КАС України, судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.
У відповідності до ст.130 КАС України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання.
Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
З урахуванням наведених положень законодавства, колегія суддів зазначає, що суд попередньої інстанції зобов`язаний повідомити учасників справи про розгляд такої справи та вжити всіх заходів щодо такого повідомлення.
Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 06.12.2022р. у справі №280/7501/21 та від 15.02.2023р. у справі №420/26492/21.
Судова колегія зазначає про те, що згідно із ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції     про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950р., необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п.1 ст.6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи  її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, п.п.50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п.29).
При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між «формалізмом» та «надмірним формалізмом». Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Однак, надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, п.25).
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).
Проте, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).
Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, а також встановлені вище обставини неможливості залишення без розгляду цієї позовної заяви з підстав не усунення її недоліків через те, що визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки не узгоджувалися з приписами ст.ст.160 та 161 КАС України, дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала винесено безпідставно та підлягає скасуванню.
За правилами ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду 1-ї інстанції є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 
3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 
4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
У відповідності до ч.3 ст.312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Одеського окружного адміністративного суду скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду по суті.
Керуючись ст.ст.169,241,243,308,311,312,320,321,322,325,328 КАС України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року - скасувати та направити справу №420/968/22 до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено: 30.11.2023р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                           Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                                                          І.П. Косцова  

                                                                                                                   В.О. Скрипченко