РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 279/6200/22
Провадження № 22-ц/4815/1165/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий : Боймиструк С.В.,
судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру стягнення аліментів. Просив змінити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 до 1/6 частки його заробітку на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно. З 14 лютого 2015 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , на користь якої сплачує за рішенням суду від 07 жовтня 2022 року аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно. Відносини між ним і ОСОБА_3 псуються та вони періодично проживають окремо один від одного. На даний час на дітей він сплачує половину свого доходу та після всіх відрахувань йому недостатньо для утримання самого себе. У зв`язку з такою зміною його матеріального стану загальний розмір стягуваних з нього аліментів підлягає зменшенню.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задоволити позов.
Апелянт вказує, що змінився його сімейний та матеріальний стан, на його утриманні перебуває дві дитини, а після відрахувань аліментів, сума яких становить половину доходів позивача, коштів не вистачає для задоволення власних потреб, тому розмір аліментів повинен складати 1/6 частки від всіх його доходів на кожну дитину.
Вважає, що сукупністю належних та допустимих доказів, позивачем підтверджено факт зміни його сімейного та матеріального становища, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечує доводи апелянта, вважає, що рішення місцевого суду законне та обґрунтоване, тому просить залишити його без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що  ОСОБА_1  та  ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року в справі №562/1670/22 з позивача ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх повнолітньої непрацездатної дитини-інваліда І групи ОСОБА_4 в розмірі частки з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 11 серпня 2022 року та довічно.
07 жовтня 2022 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області в справі №279/3953/22 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 05 липня 2015 року в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Так, згідно з правовою позицією, неодноразово висловленою як Верховним Судом України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, так і постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану, у тому числі, у зв`язку із перебуванням на його утриманні дитини від іншого шлюбу.
Слід зауважити, що предметом доказування та завданням даного процесу для задоволення заявлених вимог є не встановлення рівності в утриманні всіх його дітей, а погіршення його матеріального стану.
Виходячи з цього зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що з позивача стягуються аліменти на іншу дитину без підтвердження погіршення його матеріального стану, не буде спрямовано на належне забезпечення прав дитини на яку аліменти призначені раніше та суперечитиме її інтересам.
Такі висновки узгоджуються з підходом до вирішення справ вказаної категорії застосованим ВС у справі №565/1059/21 де суд вказав про необхідність доведення погіршення майнового стану та врахував, що сукупний розмір аліментів не перевищує розмір відрахувань, встановлених статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того у цій ж справі ВС скасував постанову апеляційного суду мотивовану тим, що з метою захисту інтересів обох дітей сторін та встановлення рівності їх матеріального забезпечення необхідно зменшити розмір аліментів.
Слід враховувати, що при встановленні аліментів у справі №562/1670/22 враховувались обставини наявності дитини від іншого шлюбу та обов`язок утримувати.
В даній категорії справ суд повинен виходити з найкращих інтересів дитини про що неодноразово наголошувалось в документах європейських та міжнародних інституцій і Верховним Судом та враховано при прийнятті оскаржуваного рішення.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів та встановлення обставин на власний розсуд.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий:                                                                 Боймиструк С.В.

Судді:                                                                        Гордійчук С.О.

       Шимків С.С.