П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  295/2705/23                               Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова Т.А. 
                                                            Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 
10 жовтня 2023 року                                                             м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. 
за участю:
секретаря судового засідання: Мокрак С.А.,
представника позивача: Богдана В.В.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на рішення Богунського районного суду  м. Житомира від 16 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 6599970 від 26.02.2023, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП; стягнути з Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі та витрати на професійну допомогу.
Рішенням Богунського районного суду  м. Житомира від 16.08.2023 позов задоволено.
Скасовано постанову серії ЕАС №6599970 від 26.02.2023, винесену інспектором роти №3 батальйону №1 УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Патинським Миколою Юрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 536,80 грн витрат по сплаті судового збору та 4000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати у зв"язку з порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що наявний в матеріалах справи відеозапис є належним, достовірним та достатнім доказом у цій справі як згідно норм КУпАП так і норм КАС України. Апелянт посилається на те, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу та розміром накладеного штрафу у сумі 340 грн.
Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, постановою інспектора роти №3 батальйону №1 УПП в Житомирській області ДПП Патинським Миколою Юрійовичем, серії ЕАС №6599970 від 26.02.2023 ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.
За змістом оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota RAV4 Hybrid, реєстраційний номер НОМЕР_1 у місті Житомир, по вул. Небесної Сотні, поблизу будинку №40-А, не виконав вимогу знаку 4.2. «Рух праворуч», здійснив рух ліворуч, чим порушив п.8.4.г. ПДР України.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції враховуючи, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача, відповідачем не надано докази на підтвердження факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови серії ЕАС №6599970 від 26.02.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення.
Крім того, суд дійшов висновку про необхідність стягнення витрат на правову допомогу в сумі 4000,00 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, за приписами частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).
Пунктом 8.1. Правил дорожнього руху України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Пунктом 8.2.1 Правил дорожнього руху України - дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідачі вимогам Державного стандарту.
Відповідно до п. 8.4 б ПДР дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, знаки пріоритету, котрі встановлюють черговість проїзду перехресть.
Розділом 33 "Дорожні знаки" ПДР, визначено, що дорожній знак 5.7.1 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом» відноситься до інформаційно-вказівних знаків.
Дорожній знак 5.7.1 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом» показує напрямок руху на перехрещуваній дорозі, якщо на ній організовано односторонній рух. Рух транспортних засобів по цій дорозі або проїзній частині дозволяється лише у напрямку, показаному стрілкою.
Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною першою статті 283  Кодексу України  про  адміністративні правопорушення вбачається, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Згідно з частиною третьою статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: […] технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався) […].
Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці.
КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.
Суд звертає увагу, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
При цьому, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, про що неодноразово вказував Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а.
У разі відсутності в постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Як встановлено судом першої інстанції з оскаржуваної постанови, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota RAV4 Hybrid, реєстраційний номер НОМЕР_1 у місті Житомир, по вул. Небесної Сотні, поблизу будинку №40-А, не виконав вимогу знаку 4.2. «Рух праворуч», здійснив рух ліворуч, чим порушив п.8.4.г. ПДР України.
Суд також звертає увагу на те, що на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в постанові ссерії ЕАС №6599970 від 26.02.2023, представником відповідача надано суду компакт-диск з відеозаписом.
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги і вважає недопустимим доказом доданий відповідачем до відзиву на позов диск з відеозаписом вчиненого порушення, оскільки в оскаржуваній постанові, у т.ч. в п.7, відсутні відомості про додання до постанови відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис вчинення адміністративного правопорушення. 
Інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано докази на підтвердження факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, а тому наявні підстави для скасування постанови серії ЕАС №6599970 від 26.02.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення.
Щодо стягнення на користь позивача судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, а саме, витрат на правничу допомогу  у сумі 4000 грн, колегія суддів виходить з наступного.
З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що позивачем сплачено 4000 грн витрат пов`язаних з наданням йому правничої допомоги адвоката.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відповідно до пункту 1 частини 3 цієї ж статті КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України врегульовані питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, відповідно до частин 3,4 цієї статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В апеляційній скарзі відповідач зазначив про неспівмірність витрат. Зокрема, вказав на те, що справу віднесено до справ незначної складності, понесені позивачем витрати є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та розміром накладеного штрафу у сумі 340 грн, а тому не підлягають задоволенню.
Дослідивши надані адвокатом Вдовиченком Б.В. докази понесення позивачем витрат на правову допомогу, а також доводи відповідача щодо неспівмірності таких витрат, суд виходить з наступного.
Так, згідно договору про надання правової (правиої) допомоги від 27.02.2023 вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язувався сплатити адвокату Вдовиченку Б.В. суму гонорару в розмірі 4000 грн на надання професійної правничої допомоги.
Суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість вартості гонорару адвоката Вдовиченка Б.В. в розмірі 4000 грн.
У цій справі, колегія суддів при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, проаналізувавши складність справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу відповідає умовам співмірності в розмірі 4000 грн.
Колегія суддів зазначає, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 10.12.2019 у справі № 160/2211/19.
Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Так, з розрахунку наданих адвокатом послуг, загальна їх вартість становить 4000 грн, що на думку колегії суддів не є неспівмірним складності справи, витраченого адвокатом часу та об`єму наданих послуг.
Слід вказати, що предметом даної справи є оскарження постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн, що за визначенням Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності.
Колегія суддів також зважує на те, що відповідач у апеляційній скарзі заперечує розмір відшкодованої позивачу правової допомоги, посилаючись на її неспівмірність зі складністю даної справи.
Таким чином, з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, які відшкодовуються за рахунок відповідача до 1000 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Богунського районного суду  м. Житомира від 16.08.2023 в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу змінити, зменшивши розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу до 1000 грн.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції  задовольнити  частково.
Рішення Богунського районного суду  м. Житомира від 16 серпня 2023 року  змінити, зменшивши суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції до 1000 (однієї тисячі) гривень.
В іншій частині рішення Богунського районного суду  м. Житомира від 16 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3    статті 272 КАС України.  

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.