ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 р.	Справа № 520/6374/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2022, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, по справі №520/6374/22
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Департаменту патрульної поліціїї                  
          про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (надалі - ДПП, відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправним і скасувати наказ ДПП від 22.07.2022 №423 «Про застосування до працівника Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП (надалі - УПП в Харківській області) дисциплінарного стягнення»;
- визнати протиправним і скасувати наказ ДПП наказ від 04.08.2022 №993 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 ;
- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти ТОР УПП в Харківській області;
- стягнути з ДПП на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022  та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт, вказує, що відповідач та суд першої інстанції дійшли необґрунтованих, безпідставних та  помилкових висновків про те, що вислови позивача, викладені у його особистому спілкуванні з його знайомою, опубліковані без його згоди у групі «ІНФОРМАЦІЯ_4» мессенджера «Telegram» не свідчать про його прихильність до дій рф, вказуючи, що він вкрай негативно ставиться до останньої. Також посилався на неможливість притягнення до відповідальності особи за оціночні судження, з огляду на приписи ст. 30 Закону України «Про інформацію». Вказує, що спілкування позивача відбувалося як приватної особи із закритого аканту у соціальній мережі «Instagram», а не як поліцейського або органу Національної поліції України. Також вказує на порушення його права на таємницю спілкування. Вказав на безпідставне поспішне складання висновку та неврахування клопотань позивача про проходження психофізіологічного дослідження, у зв`язку з чим вказує на незабезпечення його права на участь у процесі прийняття рішення стосовно нього. Також позивач не погодився з наданим відповідачем розрахунком суми середнього заробітку, яку отримував до звільнення вказавши, що до неї не включено додаткову винагороду, передбаченої Постановою № 168.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року без змін. 
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судовим розглядом були встановлені наступні обставини.
З метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування (ТОР) УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , на підставі наказу ДПП від 02.07.2022 № 172 "Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії" призначено та проведено службове розслідування у відношенні останнього.
За результатами службового розслідування інспекторами 06.07.2022 складено висновок службового розслідування, затвердженого начальником УПП в Харківській області 06.07.2022 (а.с. 110 - 120).
В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у групі «ІНФОРМАЦІЯ_7» месседжера «Telegram» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 розміщена публікація під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_8". Інспектор взводу № 2 роти ТОР УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 ». Публікація складалась з скріншотів спілкування у соціальній мережі «Instagram» користувача ОСОБА_2 з ніком «ІНФОРМАЦІЯ_9». Копія скріншоту надана до суду та міститься в матеріалах справи (а.с. 57 - 58).
Під час обговорення ОСОБА_1 зазначив, що росіяни на тимчасово окупованих територіях України швидко відбудують все, як приклад наводить те, що в місті Маріуполі вони зводять новобудови та вклали гроші у розмірі 1,5 трильйонів у Крим, а на підтвердження додає посилання на новини російських засобів масової інформації. Така позиція останнього обурила співрозмовницю та читачів цієї публікації, що відображено ними у негативних відгуках та вподобаннях до посту.
Опитаний інспектор взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 також зазначив, що він завжди жив та працював на території України, завжди був патріотом країни і він засуджує вторгнення країни окупанта. Він вірить в найшвидшу перемогу України, всі його знайомі та колеги можуть це підтвердити. З першого дня повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, з першого пострілу ОСОБА_1 знаходився на службі і нікуди не відлучався. Стосовно переписки (приватного листування) зі своєю знайомою, яка мала місце 01.07.2022 та була виставлена нею на загальний огляд, опитуваний зазначив, що її було вирвано з контексту та неправильно сприйнято. Він хотів донести знайомій думку про те, що в будь-якому випадку країні агресору прийдеться відбудовувати Україну шляхом виплати репарацій. Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 питав у неї за її батьків, про те, чи все в них добре, виїхали вони чи ні з території ведення бойових дій, тобто він хотів тільки заспокоїти її, сказати, що буде куди повертатися. Стосовно тимчасово окупованих територій опитаний казав, що вони (тобто окупанти) тільки роблять картинку, щоб здаватися світу «хорошими», тому й роблять вигляд, що відбудовують щось для людей цих міст. Однак співрозмовниця заблокувала його у цьому чаті, тому в подальшому він пояснював їй це в телефонній розмові, після чого вона все усвідомила і видалила цей пост.
Крім того, в ході службового розслідування ОСОБА_1 відзначив, що його батьки, бабуся з дідусем також мусили виїхати з тимчасово окупованих територій, а саме з міста Лисичанськ до Центральної України. Його місто зруйноване, в дім батьків прилетів снаряд і в місто Харків також прийшла ця нечисть. Не один раз старший лейтенант поліції ОСОБА_1 знаходився під обстрілами окупантів, внаслідок чого було заподіяно руйнування його квартирі та автомобілю, іншої позиції, як ненавидіти окупантів (рашистів) у останнього не має. Щоб довести свою позицію, опитуваний готовий надати всі свої електронні носії та пройти психофізіологічне дослідження із застосуванням поліграфу. Також опитуваний зазначив, що своїми висловами (російською) "руские быстро все востановят, в Крым вложились же, строят в Мариуполе новострои" він не має на увазі, що це добре, це він лише стверджує інформацію отриману з новин та той факт, що російській федерації необхідно подавати таку інформацію до новин лише для створення картинки. Опитуваний засуджує всі дії окупантів та зазначає, що України переможе.
Висновком службового розслідування також підтверджено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 у власному поясненні не заперечував факт приватного спілкування у соціальній мережі «Instagram», яке в подальшому було оприлюднене в групі (російською) «ІНФОРМАЦІЯ_4» мессенджера «Telegram» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 Копія пояснень вказаної особи надана разом з висновком службового розслідування, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 64 - 65).
Крім того, як вбачається з висновку службового розслідування, до письмового пояснення опитуваний додав роздруківки скріншотів своїх листувань з іншими людьми, на яких начебто міститься його позиція щодо дій окупантів, а також надав в електронному вигляді відеофайли аналогічного змісту. З приводу надання опитуваним роздруківок, скріншотів переписок та відеофайлів у висновку службового розслідування зазначено, що файли дійсно містять відомості щодо приватного спілкування осіб, проте вони не стосуються обставин висвітлення критичної публікації в групі (російською) «ІНФОРМАЦІЯ_4» щодо його підтримки дій російської федерації на тимчасово окупованих територіях України. Копії скріншотів та диск (а.с. 66 - 101) надано відповідачем до суду разом з відзивом на позов.
У висновку службового розслідування зазначено, що з метою більш детального встановлення обставин та причин, що призвели до можливого порушення службової дисципліни з боку старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , за номером телефону НОМЕР_1 було здійснено телефонний зв`язок з особою, яка оприлюднила в групі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » месседжера «Telegram» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 скріншоти зазначеної переписки. Вказана особа представилась, як ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та повідомила, що в соціальній мережі «Instagram» вона опублікувала відеозапис з руйнуваннями міста Сєвєродонецька, після чого їй написав користувач з ім`ям ОСОБА_2 , який підписаний в соціальній мережі «Instagram», як « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». ОСОБА_3 наголосила, що цей аккаунт належить працівнику УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_1 , з яким вона знайома особисто. Під час спілкування останній висловив підтримку дій російської федерації на тимчасово окупованих територіях України та вказав, що російська федерація все відбудує, як приклад навів дії агресора в Автономній Республіці Крим та Маріуполі. Така позиція обурила її, тим більш, що її співрозмовник є діючим працівником поліції, тому вона опублікувала їх спілкування.
У висновку службового розслідування зазначено, що ОСОБА_3 надала оригінали скріншотів її приватного спілкування з ОСОБА_1 в соціальній мережі «Instagram», які також були опубліковані в групі (російською) « ІНФОРМАЦІЯ_4 » мессенджера «Telegram» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 Дослідженням цих матеріалів встановлено, що їх зміст відповідає відомостям, які оприлюдненні в групі (російською) «ІНФОРМАЦІЯ_4» месседжера «Telegram», тому сумніви щодо автентичності, належності та достовірності публікації відсутні. Копії скріншотів публікації в групі (російською) « ІНФОРМАЦІЯ_4 » месседжера «Telegram» та переписки ОСОБА_3 з ОСОБА_1 в соціальній мережі «Instagram» надано до суду, які також містяться в матеріалах справи (а.с. 57 - 63).
Так, опитаний командир роти ТОР УПП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_4 пояснив, що 01.07.2022 з мессенджера «Telegram» він дізнався, що інспектор взводу № 2 роти ТОР УПП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 висловлювався в соціальній мережі «Instagram» з прихильницькими поглядами до російської федерації у приватному листуванні зі своєю знайомою. Останній пояснив опитуваному, що це було вирвано з контексту і він не зміг надалі пояснити своїй знайомій, що таким чином він намагався пожартувати над нею. Висловлювання старшого лейтенанта ОСОБА_1 не мали такого змісту, в якому його було оприлюднено в мессенджері «Telegram». Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 проходить службу в роті ТОР УПП в Харківській області з 2018 року, подібних висловлювань та прихильницьких намірів до російської федерації не вбачалось. Особовий склад роти ТОР УПП в Харківській області також не вбачав подібних фактів зі сторони останнього. Копія пояснень вказаної особи надана разом з висновком службового розслідування, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 102 - 103).
Таким чином, в ході службового розслідування комісія дійшла висновку, що відповідно до оприлюдненої в групі (російською) «ІНФОРМАЦІЯ_4» месседжера «Telegram» публікації, за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 01.07.2022 року інспектор взводу № 2 роти ТОР УПП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 під час приватного спілкування у соціальній мережі «Instagram» з користувачем ОСОБА_5 прихильно висловлювався до дій російської федерації щодо тимчасово окупованих територій України, що є проявом вказаним працівником УПП в Харківській області неповаги до суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України в межах загальновизнаних кордонів, підтримки та виправдовуванням військові агресій російської федерації. Такі дії в умовах тривалої незаконної окупації російською федерацією частини території України, повномасштабного вторгнення і проведення військових дій стосовно України, масових злочинів проти українського народу є проявом негідної поведінки, оскільки дискредитують звання поліцейського й негативно впливають на рівень авторитету та довіри суспільства до органів Національної поліції України.
За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника Національної поліції України, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пункту 2 розділу І Правил, підпункту 14 пункту 1 розділу II посадової інструкції інспектора роти ТОР УПП в Харківській області, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.07.2018 №3202, відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту НПУ, до інспектора взводу №2 роти тактико - оперативного реагування (ТОР) УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції (а.с. 121 - 123).
У зв`язку з чим наказом Департаменту патрульної поліції від 22.07.2022 №423 «Про застосування до працівника УПП в Харківській області дисциплінарного стягнення» застосовано до інспектора взводу №2 роти тактико - оперативного реагування УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 124 - 125).
Наказом ДПП від 04.08.2022 №993 о/с "По особовому складу" звільнено зі служби інспектора взводу №2 роти тактико - оперативного реагування УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , з 04.08.2022 за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".
Копії вказаних наказів позивач отримав 04.08.2022, що підтвердженого проставленим його особистим підписом 04.08.2022 на вказаних наказах.
Вважаючи необґрунтованими накази ДПП від 22.07.2022 №423 «Про застосування до працівника УПП в Харківській області дисциплінарного стягнення» в частині застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, а також від 04.08.2022 року №993 о/с в частині звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з правомірності спірних наказів, з огляду на доведеність відповідачем факту допущення позивачем дисциплінарного проступку, а відтак і відсутності підстав для поновлення позивача на службі та виплати середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон №580-VIII), за приписами частини першої статті 59 якого служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
У статті 18 Закону №580-VIII закріплені основні обов`язки поліцейського, відповідно до якої поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, зміст якої закріплений у статті 64 Закону №580-VIII; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, з-поміж іншого: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.
Відповідно до пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.
Приписами частин першої та другої статті 19 Закону №580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), у частині першій статті 1 якого визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, як закріплено у частині другій статті 1 Дисциплінарного статуту, ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно з частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського: 
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 
8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 
10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 
12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 
14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
У статті 11 Дисциплінарного статуту закріплено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених КУпАП. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком, як визначено у статті 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до частин першої та другої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (частина третя статті 13 Дисциплінарного статуту).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до частин першої-сьомої, десятої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному КУпАП, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Приписами частин першої та п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
Відповідно до частини першої статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
У висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку (частина перша статті 19 Дисциплінарного статуту).
Приписами частин третьої та восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту закріплено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія та керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Відповідно до статті 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
За правилами частин першої та четвертої статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.
Службова дисципліна полягає у дотриманні (виконанні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного поліцейського, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників.
Обов`язок дотримуватися етичних, правових і службово-дисциплінарних норм поведінки, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від посади, звання та його місцеперебування.
Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним та дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків унаслідок вчинення поліцейським певних дій чи бездіяльності.
Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого вирішується питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому таке рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду дисциплінарного стягнення.
Отже, службовим розслідуванням має бути встановлено, зокрема, наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) воно було призначено.
Судом першої інстанцій встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що підставою для призначення ГУ НП в Харківській області службового розслідування стало надходження інформації щодо оприлюдненої в групі (російською) «ІНФОРМАЦІЯ_4» месседжера «Telegram» публікації, за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 01.07.2022 старший лейтенант поліції ОСОБА_1 під час приватного спілкування у соціальній мережі «Instagram» з користувачем ОСОБА_3 прихильно висловлювався до дій російської федерації щодо тимчасово окупованих територій України.
За результатами проведеного службового розслідування складений висновок службового розслідування за відомостями щодо порушення службової дисципліни працівником поліції, затверджений 06.07.2022 начальником ГУ НП в Харківській області.
У ході службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що позивач порушив вимоги пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника Національної поліції України, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пункту 2 розділу І Правил, підпункту 14 пункту 1 розділу II посадової інструкції інспектора роти ТОР УПП в Харківській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.07.2018 №3202.
ГУ НП в Харківській області дотримані вимоги щодо проведення службового розслідування і не допущені порушення щодо порядку його проведення, при цьому колегія суддів враховує, що позивач ані у позові, ані в апеляційній скарзі не посилається на наявність таких порушень, окрім поспішності складання висновку службового розслідування та незабезпечення права участь у прийнятті рішення.
Посилання апелянта на те, що службове розслідування проведено поспішно, тобто у дуже короткий строк, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки частиною першою статті 16 Дисциплінарного статуту визначено лише те, що таке розслідування має завершитись не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником та не регламентує строк його мінімального проведення.
Колегія суддів також відхиляє посилання апелянта на порушення права позивача на участь у процесі прийняття рішення, оскільки позивач скористався правом надання письмових пояснень від 04.07.2022 (а.с. 14-15), які були враховані під час службового розслідування та відображені у висновку за його результатами.
При цьому, колегія суддів вважає, що відповідач правомірно відмовив у задоволенні клопотання про призначення експертизи від 07.07.2022, оскільки таке було заявлено позивачем після затвердження висновку службового розслідування від 06.07.2022.
У висновку службового розслідування від 06.07.2022 та наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 22.07.2022 №423 чітко визначено, що підставою для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності є наявність у його діях саме дисциплінарного проступку, який призводить до зниження авторитету та рівня довіри громадян до поліції, а саме: 01.07.2022 старший лейтенант поліції ОСОБА_1 під час приватного спілкування в соціальній мережі Instagram з ОСОБА_3 , схвально висловлювався про дії російської федерації щодо тимчасово окупованих територій України, чим скоїв дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України "Про Національну поліцію", а також Присяги поліцейського.
Підставою для таких висновків фактично стала публікація ОСОБА_3 у групі (російською) «ІНФОРМАЦІЯ_4» месседжера «Telegram» переписки з позивачем, у якій останній надіслав такі повідомлення «руские быстро востановят все», «в Мариуполе уже новострои строять», «В Крым вложились же», «1,5 трлн. ушло».
Стосовно посилань апелянта на порушення його права на таємницю листування, неможливість використання такого листування, отриманого поза законною процедурою, необхідність оцінки дій ОСОБА_3 з приводу розповсюдження такого листування тощо, колегія суддів зазначає таке.
Право на приватність в Україні захищається на конституційному рівні. 
Так ст. 32 Конституції передбачає таке: «Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України».
Окремі аспекти права на приватність захищені окремими статтями Конституції України: захист недоторканності житла - ст. 30, таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції - ст. 31 заборона збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди - ст. 32 , заборона піддавати особу без її вільної згоди медичним, науковим чи іншим дослідам - ст. 28.
Разом з цим вичерпний перелік законних підстав та умов втручання в право на приватність, закріплений законодавчо.
Однак, як слідує з матеріалів справи говорити про втручання в особисте та сімейне життя апелянта зі сторони роботодавця, в даному випадку - УПП в Харківській області, не має підстав, оскільки зміст приватного листування, котрі були предметом дослідження під час службового розслідування, відповідачем було отримано з відкритих Інтернет ресурсів, а саме під час моніторингу соціальних мереж на сторінці у групі (російською) «ІНФОРМАЦІЯ_4» месседжера «Telegram».
Відтак констатувати про втручання в право на приватність та таємницю телефонних розмов не вбачається підстав.
З огляду на наведені правові норми та встановлені висновком службового розслідування обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду цієї справи, слідує, що відповідач правомірно застосовував до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у зв`язку із підтвердженням факту вчинення ним дисциплінарного проступку.
Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.
Доводи апелянта про відсутність достатніх і належних доказів порушення ним службової дисципліни - вчинення дисциплінарного проступку є безпідставними, оскільки це підтверджується висновком службового розслідування, який складений на підставі обставин, що підтверджуються відповідними матеріалами, показами свідків.
Висновком службового розслідування, наказом про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та оскаржуваним судовим рішенням встановлено, в чому саме полягало порушення службової дисципліни та які норми законодавства порушено позивачем.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням відповідних обставин і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07 березня 2019 року в справі №819/736/18, від 19 травня 2022 року в справі №480/4079/18 та інших.
Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.
Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довір`я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Отже, під вчинками, що дискредитують звання працівника національної поліції та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та власне органи національної поліції.
З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції України, і відповідальність за це несе держава.
Так, опубліковане у групі (російською) «ІНФОРМАЦІЯ_4» месседжера «Telegram» повідомлення позивача, надіслані на адресу ОСОБА_3 з таким змістом, як: «руские быстро востановят все», «в Мариуполе уже новострои строять», «В Крым вложились же», «1,5 трлн. ушло», на переконання колегії суддів безумовно негативно впливають на рівень авторитету та довіри до органів національної поліції з боку суспільства в умовах введення воєнного стану на території України.
Верховний Суд в постанові від 02.10.2018 у справі № 815/4463/17 зазначив, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Суд звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява № 34049/96).
Поряд з цим, суд звертає увагу, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду попередньої інстанцій про те, що при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.
Отже, оскільки на позивача правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв`язку із вчиненням ним дисциплінарного проступку, відсутні підстави для скасування оскаржуваних наказів від 22.07.2022 №423 та від 04.08.2022 №993 о/с та поновлення його на службі в органах Національної поліції з виплатою середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року по справі № 520/6374/22 - залишити без змін.   
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  12.10.2023.