П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

1 листопада  2023 року                                                                              місто Київ
                                                                                справа № 372/4031/21
                                                                         провадження № 22-ц/824/6938/2023
 
 Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.
 
Позивач - ОСОБА_1 
Відповідач - ОСОБА_2 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Майко Мариною Валентинівною,
на рішення Обухівського районного суду Київської області  від 24 січня 2023 року, ухвалене у складі судді  Проць Т.В.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропосол» про визнання права власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив визнати за ним право власності на дві земельні ділянки і витребувати їх у відповідача.
Позов обґрунтовано тим, що позивач є законним власником земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,1200, кадастровий номер 0091, яка розташована на території Української міської ради Обухівського району Київської області.
Право власності на вказану земельну ділянку позивач отримав в порядку безоплатної приватизації та своє право зареєстрував 8 квітня 2016 року.
Разом з тим, 26 лютого 2021 року позивачу стало відомо, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником вказаної земельної ділянки значиться стороння особа - ОСОБА_2 .
Як стало відомо позивачу, 30 травня 2020 року державним реєстратором Гостомельської сільської ради Київської області Кириловою Н.М. здійснено державну реєстрацію переходу права власності на земельну ділянку від ОСОБА_1 до ТОВ «Агропосол».
29 вересня 2020 року державним реєстратором Заболотним А.В. здійснено державну реєстрацію переходу права власності від ТОВ «Агропосол» до директора цього товариства - відповідача.
Позивач вказує, що будь-яких дій щодо передачі третім особам належної йому земельної ділянки не вчиняв, будь-які акти приймання-передачі щодо передачі права на належну йому земельну ділянку не підписував і у будь-який інший спосіб не відчужував. З відповідачем не знайомий, будь-яких заяв про включення до складу учасників товариства у жодного нотаріуса не підписував і учасником вказаного підприємства ніколи не був.
В процесі проведення перевірки Міністерством юстиції України було встановлено, що акт приймання - передачі нерухомого майна виконаний на спеціальному бланку нотаріального документа, який було витрачено 23 жовтня 2015 року для нотаріального посвідчення довіреності. Бланк був витрачений приватним нотаріусом Самчук Т.В. Відповідно до інформації, яка опублікована на офіційному сайті Міністерства юстиції України, державному реєстратору Кириловій Н.М. анульовано доступ до Державного реєстру речових прав 4 червня 2020 року, тобто через два дні після проведення незаконних дій по перереєстрації (припинення) права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку.
Скарга позивача на рішення державних реєстраторів була задоволена, скасовано рішення державного реєстратора Кирилової Н.М., рішення державного реєстратора Заболотного А.В.
Позивач зазначає, що його право власності на земельну ділянку було протиправно перереєстровано за сторонніми особами на підставі актів приймання-передачі, якій він не підписував та які суперечать вимогам законодавства щодо викладення тексту таких актів на спеціальних бланках нотаріальних документів. Водночас 14 квітня 2021 року, тобто на наступний день після скасування рішення про державну реєстрацію МЮ України, було здійснено поділ його земельної ділянки на дві. Отже, належна йому на праві власності земельна ділянка вибула з його володіння не з його волі, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. 
Витребувано із чужого  незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер 3223151000:04:070:0093, яка розташована на території Української міської ради Обухівського району Київської області, цільове призначення 01.05 для індивідуального садівництва, площею 0,0792 га.
Витребувано із чужого  незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер 3223151000:04:070:0094, яка розташована на території Української міської ради Обухівського району Київської області, цільове призначення 01.05 для індивідуального садівництва, площею 0,0408 га.
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат  Майко М.В., подала апеляційну скаргу, в який просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Зазначає, що за домовленістю між позивачем та відповідачем, шляхом об`єднання майнових та фінансових зусиль з метою ведення сільськогосподарської діяльності, 06.03.2020 було створено та зареєстровано з затвердженням статуту ТОВ «Агропосол». Засновники товариства сформували статутний капітал товариства майновими внесками: позивач передав до статутного капіталу майно - земельну ділянку кадастровий номер 3223151000:04:070:0091, а відповідач передав до статутного капіталу гроші, домовившись про те, що частка кожного з них у статутному капіталі товариства становить 30%. Отже, земельна ділянка стала власністю товариства та була зареєстрована за товариством, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 13.05.2020 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.16.03.2021 позивач вийшов зі складу засновників товариства. 29.09.2020 після виходу відповідача зі складу засновників товариства, на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 10.08.2020 право власності на земельну ділянку зареєстровано за відповідачем, як належної йому частки товариства. Позивач після виходу із складу учасників товариства не звертався з вимогою до товариства про повернення йому його частки повністю або частково в натуральній формі. Також позивачем не надано згоди товариства на таке повернення.
Також, на думку апелянта, спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Нікітчина А.О., просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, зокрема про те, що в порушення ст. ст.81, 80, 78 ЦПК України відповідачем не надано ані суду першої інстанції, ані до апеляційної скарги жодних доказів на підтвердження  його тверджень, як-то: докази досягнення сторонами домовленостей щодо створення товариства, рішення засновників, документів на внесення статутних внесків, перша редакція статуту, яка містить нотаріально засвідчені підписи засновників - позивача і відповідача тощо.
Третя особа відзив на апеляційну скаргу не подавала.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, проте доказів, які б свідчили про поважну причину неявки представника в судове засідання, не надав. Третя особа про місце, день та час засідання суду повідомлялася належним чином, причин неявки не повідомила. Відповідно до норм статті 372 ЦПК України суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність представників відповідача та третьої особи.
В судовому засідання представник  позивача ОСОБА_1 адвокат Шеховцов Є.С. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.
Судом при розгляді справи встановлено, що відповідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 надано земельну ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер 3223151000:04:070:0091) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва, розташовану на території Української міської ради Обухівського району Київської області.
На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 29207841 від 12.04.2016 року державний реєстратор КП «Центр розвитку та інвестиції Васильківського району» Київської області на праві приватної власності зареєстрував за ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер 3223151000:04:070:0091 площею 0, 12 га для індивідуального садівництва за адресою: Київська область Обухівський район.
Відповідно до нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Касандрович Т.О. 13 травня 2020 року зареєстрованого в реєстрі за № 357 серії НАР № 689768 акту прийому - передачі об`єкта (земельної ділянки), ОСОБА_1 передав ТОВ «Агропосол» земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:04:070:0091 для індивідуального садівництва площею 0,12 га. в статутний (складений) капітал.
30 травня 2020 року державним реєстратором Гостомельської сільської ради Київської області Кириловою Н.М. на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки, серія та номер б/н, виданий 13.05.2020 року, видавник: сторони: ОСОБА_1 та ТОВ «Агропосол», внесено відомості до реєстру про припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 3223151000:04:070:0091 площею 0,12 га та перехід права власності на ТОВ «Агропосол».
29 вересня 2020 року державним реєстратором Гостомельської сільської ради Київської області Заболотним А.В. на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна серія та номер 423, виданий 10.08.2020 року приватним нотаріусом Запісочним О.В., на праві приватної власності за ОСОБА_2 зареєстровано земельну ділянку кадастровий номер 3223151000:04:070:0091 площею 0,12 га для індивідуального садівництва за адресою: Київська область Обухівський район.
В подальшому вказану земельну ділянку поділено на дві земельні ділянки кадастровий номер 3223151000:04:070:0093 та кадастровий  номер 3223151000:04:070:0094 відповідно площею 0,0792 га та 0,0408 га, що підтверджується інформаційною довідкою.
Відповідно до листа № 29-10-0.2-10253/2-21 від 02.09.2021 року Головного управління Держгеокадастру у Київській області державна реєстрація земельних ділянок з кадастровими номерами 3223151000:04:070:0093, 3223151000:04:070:0094 здійснена на підставі документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3223151000:04:070:0091. Інформація про земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:04:070:0091 у зв`язку з поділом на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223151000:04:070:0093, 3223151000:04:070:0094 перенесено до архівного шару Державного земельного кадастру.
Наказом Міністра Юстиції України № 1879/5 від 04.06.2020 року скасовано рішення від 28.04.2020 року № 52081581 та від 30.04.2020 року № 52115887 прийняті державним реєстратором Гостомельської селищної ради Кириловою Н.М.
23 березня 2021 року висновком колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції рекомендовано скасувати рішення від 02.06.2020 року № 52488249, прийняте державним реєстратором Гостомельської селищної ради Кириловою Н.М., та рішення від 02.10.2020 року № 54373923, прийняте державним реєстратором Гостомельської селищної ради Заболотним А.В.; анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаним державним реєстраторам.
Наказом Міністра Юстиції України № 1348/5 від 13.04.2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано рішення від 02.06.2020 року № 52488249 прийняте державним реєстратором Гостомельської селищної ради Кириловою Н.М.; скасовано рішення від 02.10.2020 року № 54373923 прийняте державним реєстратором Гостомельської селищної ради Заболотним А.В. та анульовано їх доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з витягом з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 177298440 від 02.08.2021 року, виданого приватним нотаріусом Швець Р.О., бланк серії та номеру НАР 689768 витрачено приватним нотаріусом Запорізької області Самчук Т.В. 03.11.2015 року код витрачення 7 - довіреність.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 177298319 від 02.08.2021 року, виданого приватним нотаріусом Швець Р.О., бланк серії та номеру НАР 879686 витрачено приватним нотаріусом Дніпропетровської області Хоміч О.М. 23.10.2015 року код витрачення 8 - заява.
Згідно з інформацією приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Касандрович Т.О. № 13/01-16 від 29.07.2022 протокол загальних зборів учасників ТОВ «Агропосол» від 13.05.2020 року та акт прийому-передачі земельної ділянки із кадастровим номером 3223151000:04:070:0091 площею 0,12 га, розташованої у м. Українка, в статутний капітал ТОВ «Агропосол», укладений між ОСОБА_1 та директором ТОВ «Агропосол» ОСОБА_2, ніколи не посвідчувалися. 13 травня 2020 року ніхто з вказаних осіб не звертався за вчиненням нотаріальних дій, жодних дій з вищевказаною земельною ділянкою не проводилися.
Відповідно до інформації приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Запісочного О.В. № 3601-16 від 29.07.2022 акт прийому-передачі земельної ділянки із кадастровим номером 3223151000:04:070:0091, розташованого за адресою: Київська обл., Обухівський район, м. Українка, укладеного між директором ТОВ «Агропосол» ОСОБА_2 та фізичною особою ОСОБА_2 від 10 серпня 2020 року не посвідчувався. У 2020 році приватний нотаріус Запісочний О.В. був приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу і жодних нотаріальних та реєстраційних дій 10 серпня 2020 року не здійснював, оскільки в нього був вихідний день.
Звернувшись з даним позовом до суду, ОСОБА_1 зазначав, що спірна земельна ділянка незаконно вибула з його володіння як власника поза його волею шляхом протиправної її реєстрації за ТОВ «Агропосол» з подальшою її перереєстрацію за відповідачем, який не є добросовісним набувачем, оскільки незаконна реєстрація земельної ділянки за ТОВ «Агропосол», відбулась з відома ОСОБА_2 та за його участі як директором ТОВ «Агропосол», унаслідок чого вона підлягає витребуванню на підставі статті 388 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України, частини першої статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 15 ЦК Українивстановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом зазначених норм права, суд, шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права та охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17).
Власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 38), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 34), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 74) та інших.
Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу судів, що для застосування положень статей 387, 388 ЦК України необхідно перевіряти добросовісність/недобросовісність набувача (постанови Великої Палати від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц, від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 та багато інших).
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведені всі юридичні факти, які визначені статтями 387 і 388 ЦК України, зокрема: законність набуття ним права власності на спірну земельну ділянку, яка вибула з його володіння поза його волею; відсутність правових підстав у ТОВ «Агропосол» для отримання вказаної земельної ділянки в статутний (складений) капітал та набуття права власності спірної земельної ділянки ОСОБА_2 за актом прийому-передачі об`єкта (земельної ділянки ). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності в останнє, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призведе до ефективного захисту прав позивача, який є власником спірних земельних ділянок.
Відповідач не може вважатись особою, яка законним шляхом, добросовісно набув майно у власність, обставини за якими майно було набуте відповідачем у власність та його поведінка свідчать про те, що він набув право власності у неправомірний спосіб, ознаки добросовісності у його поведінці відсутні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки при вирішенні даної справи, судом належним чином з`ясовано обставини справи, враховано правові висновки Верховного Суду при застосуванні статей 387, 388 ЦК України, та належним чином перевірено добросовісність/недобросовісність набувача нерухомого майна - ОСОБА_2 .
Вказаних висновків суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.
Згідно із ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
У відповідності до частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Зазначаючи про те, що земельна ділянка, належна на праві власності ОСОБА_1 була передана ним за його волею як його частка в статутному капіталі ТОВ «Агропосол», відповідач будь-яких належних та достовірних доказів вказаному не надав.
Навпаки, такі твердження відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи документами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 ніколи не був ні засновником, ні співзасновником чи учасником ТОВ «Агропосол», а всі реєстраційні дії щодо передачі спірної земельної ділянки до статутного капіталу ТОВ «Агропосол» здійснені з порушенням вимог чинного законодавства поза волею позивача.
Також слід зазначити, що вказані доводи відповідача були предметом дослідження судом першої інстанції, яким надана належна правова оцінка, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції.
З огляду на те, що відсутні докази участі ОСОБА_1 у заснуванні ТОВ «Агропосол» та передачі ним спірної земельної ділянки як своєї частки до статутного капіталу вказаного товариства, доводи апеляційної скарги про те, що розгляд даної справи підлягає розгляду в порядку господарського судочинства,не заслуговують на увагу.
Будь-яких інших доводів щодо незаконності рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до статті 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,- 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Майко Мариною Валентинівною, залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області  від 24 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Постанова складена 30 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач:                                                                  О.І. Шкоріна
 
Судді:                                                                                     Л.Д. Поливач
 
                                                                                                А.М. Стрижеус