ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" листопада 2023 р.                             Справа№ 5021/2509/2011(920/946/23)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Доманської  М.Л.
суддів:            Отрюха Б.В. 
          Остапенка О.М. 
 
за участю секретаря судового засідання Сороки П.М.
представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 29.11.2023 не з`явились,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром"
на рішення Господарського суду Сумської області від 07.09.2023
у справі № 5021/2509/2011 (920/946/23)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" 
до Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром"
про стягнення 17 882,78 грн,
в межах справи № 5021/2509/2011
за заявою ТОВ "Компанія з управління активами "Промислові інвестиції"
про банкрутство ПАТ "Сумихімпром"

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Сумської області від 07.09.2023 у справі № 5021/2509/2011 (920/946/23) позов задоволений; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" 217 грн 11 коп. 3% річних, 456 грн 84 коп. інфляційних збитків, 259 грн 78 коп. пені, 2 684 грн 00 коп. судового збору; провадження у справі в частині стягнення 16 949 грн 05 коп. заборгованості закрито.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції у відповідній частині, Публічне акціонерне товариство "Сумихімпром" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 07.09.2023 у справі №5021/2509/2011 (920/946/23) в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Крім того, скаржником заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2023, справу №5021/2509/2011 (920/946/23) передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи № 5021/2509/2011 (920/946/23), а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №5021/2509/2011 (920/946/23).
09.10.2023 від Господарського суду Сумської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи в 1-му томі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 заяву колегії суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю. про самовідвід від розгляду справи №5021/2509/2011 (920/946/23) задоволено; відведено суддів Північного апеляційного господарського суду Яковлєва М.Л., Гончарова С.А., Шапталу Є.Ю. від розгляду справи №5021/2509/2011 (920/946/23); матеріали справи №5021/2509/2011 (920/946/23) передано на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст. 32 ГПК України.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2023 справу №5021/2509/2011 (920/946/23) передано колегії суддів у складі: головуючий суддя: Доманська М.Л.; судді: Остапенко О.М. та Отрюх Б.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2023 клопотання Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги залишено без задоволення; апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" на рішення Господарського суду Сумської області від 07.09.2023 у справі № 911/600/22 залишено без руху; роз`яснено, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржник має право усунути недоліки апеляційної скарги, а саме, подати до Північного апеляційного господарського докази сплати судового збору в розмірі 4026,00 грн; роз`яснено скаржнику, що в разі невиконання зазначеної ухвали суду в строк, визначений п.2 її резолютивної частини, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.
31.10.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про долучення доказів сплати судового збору, разом із копією платіжної інструкції №10249 від 30.10.2023 на суму 4026,00 грн.
01.11.2023 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про долучення доказів сплати судового збору, разом із оригіналом платіжної інструкції №10249 від 30.10.2023 на суму 4026,00 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" на рішення Господарського суду Сумської області від 07.09.2023 у справі № 5021/2509/2011 (920/946/23); розгляд апеляційної скарги призначено на 29.11.2023 о        12        год.  20  хв.; запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзив на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 17.11.2023; встанововлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень, заперечень в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 24.11.2023.
15.11.2023 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від представника ТОВ "Сумитеплоенерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник ТОВ "Сумитеплоенерго" просить суд апеляційної інстанції залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін. Як зазначає позивач, відповідачем порушено умови договору, доказів поважності пропуску строку щодо оплати за умовами договору -  не надано, тому, суд першої інстанції правомірно стягнув на користь позивача пеню, 3 % річних та втрати від інфляції.  
23.11.2023 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від ПАТ        "Сумихімпром" надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції в якому просить судове засідання з розгляду апеляційної скарги ПАТ "Сумихімпром" на рішення Господарського суду Сумської області від 07.09.2023 у справі № 5021/2509/2011 (920/946/23), що призначене на 29.11.2023 о 12:20, проводити в режимі відеоконференції у приміщенні одного з судів в якому буде вільно: Господарський суд Сумської області, Зарічний районний суд міста Суми, Сумський районний суд Сумської області, Ковпаківському районному суді міста Суми, чи Сумському апеляційному суді.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2023 клопотання представника Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Зазначено, що розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" на рішення Господарського суду Сумської області від 07.09.2023 у справі № 5021/2509/2011 (920/946/23), призначений на 29.11.2023 о 12 год. 20 хв., буде проводитись в режимі відеоконференції в приміщенні Північного апеляційного господарського суду (зал судового засідання №13). Доручено Господарському суду Сумської області (18/1, проспект Тараса Шевченка, Суми, 40000) забезпечити проведення в режимі відеоконференції судового засідання, призначеного на 29.11.2023 о 12 год. 20 хв. у даній справі. 
На електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, в якому представник ТОВ "Сумитеплоенерго" просить судове засідання з розгляду апеляційної скарги ПАТ "Сумихімпром" на рішення Господарського суду Сумської області від 07.09.2023 у справі № 5021/2509/2011 (920/946/23), що призначене на 29.11.2023 о 12:20, проводити в режимі відеоконференції у приміщенні одного з судів в якому буде вільно: Господарський суд Сумської області; Зарічний районний суд міста Суми; Сумський районний суд Сумської області; Ковпаківський районний суд міста Суми; Сумський окружний адміністративний суд.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2023 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Зазначено, шо розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" на рішення Господарського суду Сумської області від 07.09.2023 у справі № 5021/2509/2011 (920/946/23), призначений на 29.11.2023 о 12 год. 20 хв., буде проводитись в режимі відеоконференції в приміщенні Північного апеляційного господарського суду (зал судового засідання №13) та представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" - адвокат Пилипенко Ольга Володимирівна братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Сумської області.
У судовому засіданні 29.11.2023  учасники справи не з`явились, про дату, час та місце          судового засідання повідомлені у встаноленому законом порядку.
      Колегія суддів вирішила за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.
За положеннями     статті 129 Конституції України та     статті 2 ГПК України      одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням     статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України      (далі -     ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Відповідно до ч. 4     ст. 13 Господарського процесуального кодексу України     кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.
В даному випадку апеляційна скарга може бути розглянута у судовому засіданні без участі представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, їх неявка не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги у даному судовому засіданні.
Відповідно до     ст. 269 Господарського процесуального кодексу України     суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів апеляційних скарг.
Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром", яка          подана на оскаржуване судове рішення в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" 217 грн 11 коп - 3% річних, 456 грн 84 коп інфляційних збитків, 259 грн 78 коп пені, 2 684 грн 00 коп судового збору, мотивована порушенням суду першої інстанції норм матеріального права та процесуального права. Як вказує скаржник, судом першої інстанції не враховано: майновий стан відповідача, оскільки, є загальновідомим фактом, що відносно ПАТ "Сумихімпром" порушено справу про банкрутство; підприємство перебуває у процедурі санації; підприємство перебуває в складному фінансово-еокномічному становищі; збройна агресія негативно впинула на функціонування підприємства, що вплинуло на виконання договірних зобов`язань. Враховуючи вищевикладені обставини, скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій. 
Крім того, скаржник в апеляційній скарзі заперечував щодо ухвали Господарського суду Сумської області від 11.08.2023 у справі № 920/946/23, якою передано матеріали справи 920/1063/23 для розгляду в межах справ № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ «Сумихімпром», у зв`язку з передчасністю на думку скаржника, оскільки ПАТ «Сумихімпром» перебуває у процедурі санації, не визнаний банкрутом і відносно нього ліквідаціна процедура не відкривалась, зобов`язання, які виникають після порушення справи про банкрутсво є поточними вимогами, що повинні розглядатись відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а не у відповідності до вимог КУзПБ.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" 217 грн 11 коп - 3% річних, 456 грн 84 коп інфляційних збитків, 259 грн 78 коп пені, 2 684 грн 00 коп судового збору - залишити без змін, з огляду на наступне.
          Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Сумихімпром" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" про стягнення 17 882,78 грн (16949,05 грн - основного боргу , 217,11 грн 3% річних, 456,84 грн інфляційних збитків, 259,78 грн пені та 2684,00 грн витрат по сплаті судового збору).
          В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих позивачем послуг у встановлений Догором  строк.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2023 справу № 920/946/23 передано на розгляд судді Яковенку В.В.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 11.08.2023 матеріали позовної заяви (від 10.08.2023 вх. № 3029) (справа № 920/946/23) передано на розгляд Господарського суду Сумської області в межах справи № 5021/2509/2011 про банкрутство Публічного акціонерного товариства     Сумихімпром.
Зокрема, колегія суддів зауважує, що п. 3 резолютивної частини даної ухвали вказано, що ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-256 ГПК Уураїни.
          Відповідна ухвала є чинна та така, що набрала законної сили, доказів оскарження відповідної ухвали до суду апеляційної інстанції матеріали справи не містять.
У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.08.2023 матеріали позовної заяви передано судді Яковенку В.В.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 11.08.2023 суд постановив прийняти позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго"     до розгляду у відокремленому провадженні в межах провадження у справі № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ "Сумихімпром"; здійснювати розгляд справи № 5021/2509/2011(920/946/23) у порядку спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено у судове засідання     на 07.09.2023.
30.08.2023 до суду надійшов відзив від представника відповідача, в якому відповідач просив суд зменшити розмір пені, 3% річних та інфляційних збитків та закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 07.09.2023 у справі № 5021/2509/2011 (920/946/23) позов задоволений; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" 217 грн 11 коп. 3% річних, 456 грн 84 коп. інфляційних збитків, 259 грн 78 коп. пені, 2 684 грн 00 коп. судового збору; провадження у справі в частині стягнення 16 949 грн 05 коп. заборгованості закрито.
Зокрема, судом встановлено, що відповідачем 16.08.2023 здійснена оплата заборгованості за отримані послуги протягом період з січня-липня 2023 в розмірі 16949,05 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями № 7909 на суму 5434,27 грн, № 7911 на суму 5811,14 грн, № 7913 на суму 4224,01 грн, № 7915 на суму 1006,99 грн, № 7917 на суму 30,48 грн, № 7929 на суму 200,06 грн, № 7955 на суму 242,10 грн.
Суд встановив, що станом на час звернення позивача з позовом існувала заборгованість у розмірі 16949,05 грн, однак після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено суму основного боргу. Тому провадження у справі в частині стягнення суми боргу в розмірі 16949,05 грн  закрив за відсутністю предмету спору відповідно до п.2 ч.1     ст. 231 ГПК України.
В цій частині вказане рішення суду не оскаржується та є таким, що набрало законної сили.
Відповідач не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно стягнення з Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" 217 грн 11 коп. 3% річних, 456 грн 84 коп. інфляційних збитків, 259 грн 78 коп. пені, 2 684 грн 00 коп. судового збору.
Як встановлено судом першої інстанції, відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються     Цивільним кодексом України,     Господарським кодексом України,     Законом України «Про теплопостачання», Законом про України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон ЖКП), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими     постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630     (далі Правила 630) та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у цій сфері.
Відповідно до статті 19 Закону України про ЖКП відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України про ЖКП визначено поняття виконавець комунальної послуги це суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.
Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 31.03.2021 № 161 визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого оплалення та постачання гарячої води.
Відповідно до      ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг»     органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (далі НКРЕКП).
У відповідності до     ст. 5 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», НКРЕКП застосовує такі засоби регуляторного впливу на суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зокрема:
1) ліцензування господарської діяльності та контроль за дотриманням ліцензійних умов;
2)     встановлення тарифів на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках.
Зі змісту     ст. 20 Закону України «Про теплопостачання»     вбачається, що тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.
Відповідно до Постанови НКРЕКП від 25.07.2017 за № 930 ТОВ «Сумитеплоенерго» є ліцензіатом господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії.
Згідно з підп. 9 п.3.2. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, затверджених Постановою НКРЕКП «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання» від 22.03.2017 № 308 позивач повинен здійснювати постачання теплової енергії за тарифами, що встановлюються уповноваженим законом державним колегіальним органом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022     (далі ПКМУ 1022) затверджено зміни, що вносяться до Простанови від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії».
На підставі п. 13 ПКМУ 1022 надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.
Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей     13     і     14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання було ропубліковано на офіційному сайті ТОВ «Сумитеплоенерго» 01.10.2021, і набрав чинності з 01.11.2021.
10.10.2022 між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуги з постачання теплової енергії № 1637-Т, предметом якого є те, що Виконавець зобов`язується надавати Споживачу вчасно та відповідної якості послуги, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених цим договором.
Пунктом 1 договору передбачено, що договір є паперовою версією публічного договору про надання послуги з постачання теплової енергії, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі     послуга) індивідуальному споживачу (далі споживач).
Листом від 27.09.2022 вих. № 3823 ТОВ «Сумитеплоенерго» звернулось до ПАТ «Сумихімпром» з пропозицією укласти договір на постачання теплової енергії нежитлового приміщення за адресою м. Суми, вул., Нижньосироватська, 62, опалювальна площею 165,9 кв.м та направлено на адресу відповідача два примірники договору з додатками, зокрема заяву на приєднання до індивідуального договору № 1637 про надання послуг постачання теплової енергії.
На підставі рішення від 31.03.21 ТОВ «Сумитеплоенерго» надавало послугу з постачання теплової енергії до багатоквартирного будинку за адресою: м. Суми, вул. Нижньосироватська, 62, а оскільки нежитлове приміщення боржника знаходиться в даному будинку і не відключено від системи теплопостачання будинку, тому споживало теплову енергію, яка була подана до будинку. Приміщення відповідача обладнано вузлом розподільного обліку теплової енергії.
В     обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що протягом січня - липня 2023 відповідачу були надані послуги у сумі 16 949 грн 05 коп, що підтверджується актами прийому - передачі теплової енергії та рахунками за вказаний період.
Згідно з п. 5 договору приєднання виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами     Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Згідно з п. 30 договору приєднання споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених     постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830     (Офіційний вісник України, 2019, № 71, ст. 2507), - в редакції     постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб     сайт! Виконавця.
Відповідно до пунктів 34, 35 договору приєднання споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.
Згідно зі     статтею 11 Цивільного кодексу України     цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
У відповідності до частини першої     статті 509 Цивільного кодексу України     зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
На підставі     статті 193 Господарського кодексу України     суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до     закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. Аналогічні норми містяться в статтях     525,     526 Цивільного кодексу України.
Відповідно до     статті 655 Цивільного кодексу України     за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За загальними правилами, встановленими     статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору.
Частиною першою     статті 530 Цивільного кодексу України     визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Статтею 610 ЦК України     передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша     статті 612 ЦК України).
Відповідно до     статті 626 ЦК України     договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договори, укладені сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов`язкову силу для сторін. Будучи пов`язаними взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання.
Як зазначено вище, провадження у справі в частині стягнення суми боргу в розмірі 16949,05 грн закрито за відсутністю предмету спору відповідно до п.2 ч.1     ст. 231 ГПК України.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 259,78 грн пені     за період з 01.02.2023 до 09.08.2023, 456,84 грн інфляційного збільшення за період лютий-червень 2023 року, та 217,11 грн  - 3 % річних за період з 01.02.2023 до 09.08.2023 суд першої інстанції вірно зазначив наступне.
Частиною 1     статті 612 ЦК України     передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з п. 3 ч. 1     статті 611 ЦК України     у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або     законом, зокрема сплата неустойки.
Частиною 1     статті 612 ЦК України     передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
На підставі п.45 договору від 10.10.2022 у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.
За частинами 1, 3     статті 549 ЦК України     неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
Відповідно до ч.1     статті 550 ЦК України     право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
У відповідності до     статті 230 ГК України     штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у     статті 2 цього Кодексу.
Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено     законом     або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6     ст. 232 Господарського кодексу України).
Положеннями     ст. 625 ЦК України     передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок позивача щодо пені, інфляційних втрат та 3 % річних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що вищезазначений розрахунок виконано позивачем арифметично вірно, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 456,84 грн, 3 % річних в сумі 217,11 грн та пені в сумі 259,78 грн суд першої інстанції правомірно задовольнив.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, посилаючись на приписи     ст. 233 ГК України, просив суд зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір пені, 3% річних та інфляційних збитків, зазначивши про незначний період прострочення виконання грошового зобов`язання, сплачену суму     боргу, та те, що відповідач перебуває у процедурі санації.
Стосовно зменшення інфляційних збитків та 3% річних суд першої інстанції вірно зазначив, що за своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань.
Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є     санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Положеннями     ст. 551 ЦК України     та     ст. 233 ГК України     не передбачене право суду на зменшення нарахованих відповідно до     ст. 625 Цивільного кодексу України     інфляційних втрат та 3% річних.
Щодо клопотання відповідача стосовно зменшення розміру пені,  суд першої інстанції вірно врахував, що положення     статті 233 ГК України, згідно з якими у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Відповідно до ч. 3     ст. 551 ЦК України     розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Системний аналіз приписів     статей 551 ЦК України,     233 ГК України     свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання господарським судом оцінки поданим учасниками справи доказам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.
Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим з огляду на інтереси сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначність прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, негайне добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у     законі  переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
У цьому випадку суд враховує, що існуючий за договором борг відповідач протягом шести місяців не сплачував, чим порушив права та інтереси позивача. Крім того розмір нарахованої позивачем до стягнення з відповідача пені є співрозмірним з допущеним відповідачем порушенням, не є надмірно великим, що в майбутньому стимулюватиме відповідача належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем винятковості обставин, наведених в обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені, з огляду на що відповідне клопотання суд правомірно не задовольнив.
Колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи та вірно застосував норми матеріального права в частині ухвалення рішення щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" 217 грн 11 коп - 3% річних, 456 грн 84 коп інфляційних збитків, 259 грн 78 коп пені, 2 684 грн 00 коп судового збору.
Колегія суддів зауважує, що скаржник був не позбавлений можливості оскаржити ухвалу Господарського суду Сумської області від 11.08.2023 у справі № 920/946/23, якою передано матеріали справи 920/1063/23 для розгляду в межах справ № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ «Сумихімпром», а тому заперечення щодо законності прийняття судом вказаної ухвали суд апеляційної інстанції відхиляє.
Оцінюючи оскаржуване рішення суду першої інстанції через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).
Отже, доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростовують правомірність застосування імперативних норм чинного законодавства про банкрутство, якими обґрунтоване оскаржуване рішення суду першої інстанції у відповідній частині, а тому колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду та доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення Господарського суду Сумської області від 07.09.2023 у справі № 5021/2509/2011 (920/946/23) в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" 217 грн 11 коп - 3% річних, 456 грн 84 коп інфляційних збитків, 259 грн 78 коп пені, 2 684 грн 00 коп судового збору - без змін.
У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).
Згідно зі     статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"     суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.
Керуючись ст.ст.     129,     269,     270,     275,     276, 282,     283,     284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Сумської області від 07.09.2023 у справі № 5021/2509/2011 (920/946/23) в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" 217 грн 11 коп - 3% річних, 456 грн 84 коп інфляційних збитків, 259 грн 78 коп пені, 2 684 грн 00 коп судового збору - залишити без змін.
Матеріали справи № 5021/2509/2011 (920/946/23) повернути до Господарського суду Сумської області.
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.
          Повний текст складено 05.12.2023

Головуючий суддя                                                            М.Л. Доманська 

Судді                                                                                Б.В. Отрюх

                                                                                О.М. Остапенко