П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/37858/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Н.М. 
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
08 листопада 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нездійсненні перерахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2016 роки, виходячи з її грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2016 роки, виходячи з її грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення та здійснити виплату суми перерахунку.
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 03.11.2022 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що під час судового розгляду адміністративної справи встановлено наявність порушеного права позивача в частині не включення при розрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2016 роки такої складової грошового забезпечення як щомісячна додаткова грошова винагорода.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода станом на день звільнення з військової служби не входить до розрахунку компенсації додаткової відпустки, оскільки за своїм характером є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач проходила військову службу і наказом командира військової частини від 04.10.2017 № 101 звільнена з військової служби у запас. 
10.07.2015 позивачу був встановлений статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням. Позивачу за період 2015-2016 років додаткові відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік не надавалися і, відповідно, при звільненні компенсація за їх невикористання не виплачувалася.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 у справі №240/2037/21 позов задоволено, визнано протиправним рішення військової частини НОМЕР_1 про відмову у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2016 роки, викладену в листі від 15.09.2020. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2016 роки.
Судом встановлено, що відповідачем виплачено позивачу компенсацію в розмірі 4536,17 грн., вказана обставина сторонами не оспорюється.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що їй проведено нарахування грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2016 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди. Відповідачем вказана обставина визнається.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Положеннями пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (в редакції згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року за №704, яка набрала чинності з 01.01.2016) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям у відповідних розмірах.
Приписами пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (діяла на момент звільнення позивача з військової служби) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно пункту 2 Постанови № 1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби (на момент звільнення позивача з військової служби) визначала Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 11.06.2008 № 260 (втрата чинності від 20.07.2018).
Згідно п. 1.2 Інструкції від 11.06.2008 № 260 (у редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби) грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до п. 38.1 Інструкції від 11.06.2008 № 260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Згідно п. 38.6 Інструкції від 11.06.2008 № 260 (у редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби) військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.
Разом з тим, щомісячну додаткову грошову винагороду встановлено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (далі – Постанова №889, чинна на момент виникнення спірних правовідносин).
Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 Постанови № 889).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ" та з метою визначення порядку та умов виплати військовослужбовцям щомісячної додаткової грошової винагороди у новій редакції (в редакції Наказу Міністерства оборони № 370 від 07.06.2013) затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 15.11.2010 № 595 (далі – Інструкція №595). Дана інструкція втратила чинність 16.12.2016.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не заперечується, що під час проходження військової служби позивач отримувала у складі грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду, отже, така винагорода не може вважатись одноразовою.
Таким чином, враховуючи положення чинного законодавства, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дій військової частини, яка полягала у не зарахуванні щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби при здійсненні розрахунку та виплати розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2016 роки.
Натомість, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази звернення позивача із заявою до відповідача про здійснення перерахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби 04.10.2017.
Однак, під час судового розгляду адміністративної справи встановлено наявність порушеного права позивача в частині не включення при розрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2016 роки такої складової грошового забезпечення як щомісячна додаткова грошова винагорода.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправною бездіяльності відповідача щодо не включення при розрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2016 роки такої складової грошового забезпечення як щомісячна додаткова грошова винагорода та зобов`язав відповідача здійснити перерахунок грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2016 роки, виходячи з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на день звільнення з військової служби 04.10.2017 та здійснити виплату суми перерахунку з урахуванням виплаченої суми.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.