СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року                                      м. Харків                        Справа № 905/590/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя  Слободін М.М.
          без виклику учасників справи,
          розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження без проведення судового засідання за наявними в справі матеріалами апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» (вх. № 2120Д) 
          на рішення Господарського суду Донецької     області від 17.08.2023 (повний текст складено та підписано 17.08.2023), ухвалене у складі судді Курило Г.Є.
          у справі № 905/590/23          
          за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», 
          до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», 
          про стягнення 173 100,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» про стягнення штрафу в сумі 173100, 00 грн.
          В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в накладній №53943957 від 19.09.2022 відповідачем невірно зазначена маса вантажу у вагоні №56585060, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 173100,00 грн, який він просив стягнути з відповідача.
          Рішенням Господарського суду Донецької області від 17.08.2023 позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» про стягнення штрафу в сумі 173100,00 грн задоволені. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»  штраф у розмірі 173100,00 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

          Не погодившись з рішенням, ухваленим судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», яке просить:
          - поновити строк на апеляційне оскарження рішення та прийняти апеляційну скаргу до розгляду;
          - скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 17.08.2023 у справі № 905/590/23 та ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» задовольнити частково та зменшити суму штрафу. Стягнути з позивача витрати по сплаті судового збору.
          Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2023 для розгляду скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Істоміна О.А., суддя Медуницяя О.Є.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.10.2023 повернуто апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» на рішення Господарського суду Донецької  області від 17.08.2023 у справі № 905/590/23.
          12.10.2023 апелянт повторно звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:
          - поновити строк на апеляційне оскарження рішення та прийняти апеляційну скаргу до розгляду;
          - скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 17.08.2023 у справі № 905/590/23 та ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» задовольнити частково та зменшити суму штрафу. Стягнути з позивача витрати по сплаті судового збору.
          В обґрунтування вказує, що суд першої інстанцій не врахував доводи відповідача зазначені в заяві про зменшення суми штрафу, а саме: що відповідачем не було завдано збитків позивачу, відсутні належні докази, які б свідчили про заподіяння позивачеві збитків та порушення його інтересів (відсутній факт пошкодження у зв`язку із цим вагонів чи залізничного покриття), а також відсутність загрози руху залізничного транспорту, затримки доставки вантажу з вини відповідача.
          Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2023 у справі № 905/590/23 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя – Шутенко І.А., суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 витребувано у Господарського суду Донецької області матеріали справи № 905/590/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» на рішення Господарського суду Донецької  області від 17.08.2023 у справі № 905/590/23 до надходження матеріалів справи.
          18.10.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Господарського суду Донецької області надійшли матеріали справи № 905/590/23.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2023 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Донецької   області від 17.08.2023 у справі № 905/590/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» (вх. № 2120 Д) на рішення Господарського суду Донецької області від 17.08.2023 у справі № 905/590/23. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» (вх. № 2120 Д) на рішення Господарського суду Донецької   області від 17.08.2023 у справі № 905/590/23, ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи. Встановлено учасникам справи п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії іншим учасникам справи.
          Зазначена ухвала доставлена в електронний кабінет позивача 19.10.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
          А отже, строк на подання відзиву на апеляційну скаргу сплив 03.11.2023.
          Водночас, позивач не скористався передбаченим статтею 263 ГПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відсутність якого відповідно до ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
          Заяв, клопотань тощо про намір вчинити певні процесуальні дії від учасників справи також не надходило.
          Враховуючи те, що під час розгляду справи судом було створено необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, приймаючи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику уповноважених представників сторін у судове засідання, наявних матеріалів справи достатньо для кваліфікації спірних правовідносин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.
          
          Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 ГПК України, колегія суддів встановила наступне.
          Як встановлено судом, відповідно до електронного  повідомлення про укладання Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 48-33959754/2020-0001 від 30.06.2020 позивач, Акціонерне товариство «Українська залізниця» засвідчило прийняття від відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладання договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом. 
          Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» було приєднано АТ «Українська залізниця» до договору про надання послуг з  організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
          Надання послуг підтверджується накладною, відповідно до п. 1.4. договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
          19.09.2022 зі станції Курахівка Донецької залізниці ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» (надалі – вантажовідправник, відповідач) згідно залізничної накладної № 53943957 у вагоні №56951486 та вагоні № 56585060  відправило вантаж – кам`яне вугілля марки г-газовий, вологість не менше 8% на станцію Хоростків Львівської залізниці. 
          При оформленні залізничної накладної № 53943957 у вагоні №56951486 відповідачем вказано масу вантажу – 61500 кг та у вагоні № 56585060 – 56400 кг. 
          Як свідчить розділ 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах (150т), заводський №0934.
          Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.
          На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень.
          Водночас, на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці під час перевірки було виявлено, що маса вантажу у вагоні №56585060 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що було складено акт загальної форми №635 та акт загальної форми №98/Ваги від 20.09.2022.
          Також на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складено комерційний акт №450003/231 від 20.09.2022 в розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» якого зазначено, що проведено контрольне зважування вагона №56585060, що прибув за відправкою, вказаною на звороті цього акт. За документом значиться: вантаж «Вугілля кам`яне  марки г-газове ДГ (13-100мм)», насипом, навантажене вище бортів, волога не менше 8%, марковане розчином вапна, вага брутто-не вказана, тара перевірена-24300 кг, вага нетто-56400кг. При зважуванні вагону в статистичному режимі у присутності ДСЗ Лобова В.Т., АРВ Плітченко І.П., прийомоздавальника  Рогозіної А.Л., на справних вагонних 150 тн. електронно-тензометричних вагах ст.Нижньодніпровськ-Вузол заводський №032, що пройшли державну перевірку 27.09.2021 виявилось: вага брутто 84500 кг, тара за документом - 24300 кг, вага нетто - 60200 кг, що більше ваги вказаної в документі на 3800 кг. Навантаження вантажу вище бортів на 20 см трапецієвидне, марковане вапном. Поглиблень немає, маркування не порушене. Вагон бездвірний, розвантажувальні люки закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний. 
          Станцією призначення Хоростків Львівської залізниці у розділі «Є» комерційного акту №450003/231/8 від 20.09.2022 зроблено відмітку: «Під час перевірки вантажу різниці проти даного акту не виявлено».
          Згідно технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (зввт) №14 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці заводський №032, якими було здійснено переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію – 26.12.2012, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками – 6 місяці, відміткою у паспорті підтверджено, що  державна повірка ваг здійснена 27.09.2021.
          Комерційний акт №450003/231 від 20.09.2022 підписаний зокрема заступником начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці Лобовим В.Т., прийомоздавальником вантажу та багажу Рогозіною А.Л.  та агентом з розшуку вантажів та багажів Плітченко І.П.
          Позивач вказує, що згідно із статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.
          Відповідно до статті 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.
          Провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №56585060 складає 34620,00 грн.
          У зв`язку з чим, згідно приписів статей 118, 122 Статуту залізниць України, позивачем до стягнення заявлений штраф у розмірі 173100,00 грн (34620,00 грн х 5), що відповідає п`ятикратному розміру вказаної плати по відповідному вагону.
          Як зазначено вище, рішенням Господарського суду Донецької області від 17.08.2023 позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» про стягнення штрафу в сумі 173100,00 грн задоволені. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»  штраф у розмірі 173100,00 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.
          Оскаржуване рішення мотивовано тим, що невідповідність фактичної маси вантажу масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним та допустимим доказом - комерційним актом №450003/231 від 20.09.2022, який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої статтею 122 Статуту залізниць України. Розмір суми штрафу є арифметично вірним, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення штрафу у розмірі 173100, 00 грн є правомірною. 
          Також судом вказано, що відповідачем жодних доказів на підтвердження обставин зазначених у клопотанні про зменшення розміру штрафу надано не було, що стало підставою для відмови у задоволенні зазначеного клопотання.
          
При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень статті 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.
У відповідності до статей 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають зокрема з договорів. 
Згідно з ч. 3 статті 909 ЦК України визначено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Відповідно до ч. 5 статті 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.
Згідно зі статтею 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.
Згідно з п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Мін`юсті України 24.11.2000 за №863/5084 (із змінами та доповненнями), накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.
Таким чином, залізнична накладна № 56951486 є належним підтвердженням виникнення договірних правовідносин з перевезення вантажу.
Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України «Про транспорт», Законом України «Про залізничний транспорт», Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за № 334, Правилами приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 861/5082, Правилами видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 862/5083.
Відповідно до ч.2 статті 3 Закону України «Про залізничний транспорт» нормативно-правові акти, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (стаття 920 ЦК України).
Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту).
Відповідно до ч. 1, 2 статті 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.
Пунктом 2.3. Правил оформлення перевізних документів визначено, що представник відправника у графі 55 накладної «Правильність внесених відомостей підтверджую» вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.
У графі 55 накладної зазначено, що правильність внесених даних підтверджує приймоздавальник ОСОБА_1 (ЕЦП 19.09.2022). 
У відповідності до статті 37 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, та розділом V Правил оформлення перевізних документів передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.
При оформленні залізничної накладної № 53943957 у вагоні №56951486 відповідачем вказано масу вантажу – 61500 кг та у вагоні № 56585060 – 56400 кг.
Враховуючи встановлену статтею 204 ЦК України та неспростовану в межах цієї справи в порядку статті 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору перевезення, апеляційний господарський суд вважає його належною у розумінні статей 11, 509 ЦК України та статей 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених такими правовідносинами кореспондуючих прав і обов`язків сторін.
Відповідно до ч. 1 статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до п. 2.6. розділу ІІ Правил оформлення перевізних документів якщо після оформлення перевізних документів на прийнятий до перевезення вантаж на станції відправлення була виявлена невідповідність між фактичною кількістю вантажу і зазначеною в перевізних документах, то відправник повинен привести фактичну кількість вантажу у відповідність до кількості, зазначеної в перевізних документах (довантажити, вивантажити), або оформити нові перевізні документи, зазначивши в них виявлену фактичну кількість вантажу. Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.
Згідно зі статтею 52 Статуту маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.
Відповідно до положень статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. 
У відповідності до п.  28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Згідно з ч. 2 статті 24 Статуту передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Статтею 26 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.
Відповідно до статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу.
Згідно з п. 2 Правил складання актів комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності маси наявного вантажу даним, зазначеним у перевізних документах.
Відповідно до п. 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Комерційний акт №450003/231 від 20.09.2022 підписаний заступником начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці Лобовим В.Т., прийомоздавальником вантажу та багажу ОСОБА_2  та агентом з розшуку вантажів та багажів ОСОБА_3 .
На підтвердження наявності у осіб, які підписали комерційний акт від залізниці, повноважень на вчинення таких дій позивач надав наказ №76 від 07.02.2022 начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, за змістом якого у зв`язку з відсутністю в штатному розкладі станції посади начальника вантажного району, завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, призначено відповідальними особами, які мають право підпису комерційних актів замість начальника вантажного району, завідуючого вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи зокрема,  агента з розшуку вантажу та багажу ОСОБА_3 та прийомоздавальника вантажу та багажу ОСОБА_2 .
Також до матеріалів справи додані робочі інструкції агенту з розшуку вантажів та багажів ОСОБА_3 та прийомоздавальника вантажу та багажу ОСОБА_2 .
Таким чином, судом першої інстанції правомірно встановлено, що комерційний акт №450003/231 від 20.09.2022 підписаний належними особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів.
Відповідно до п. 22 Правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.
Згідно з п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. До розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом-виробником цистерни). За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом №442 від 31.07.2012 Міністерства інфраструктури України та інших нормативно-правових актів.
Відповідно до п. 2.1, 2.2, 2.3 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, визначено, що ЗВВТ, які перебувають у власності як залізниць, так і організацій, які не належать до сфери управління Укрзалізниці (сторонні організації), підлягають обліку залізницями.
Згідно технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (зввт) №14 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці заводський №032, якими було здійснено переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію – 26.12.2012, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками – 6 місяці, відміткою у паспорті підтверджено, що  державна повірка ваг здійснена 27.09.2021.
Таким чином, станом на дату складання комерційного акту засіб вимірювальної техніки був повірений належним чином.
В матеріалах справи відсутні докази, що ставили б під сумнів достовірність показників зазначеного засобу ваговимірювальної техніки. При цьому, відповідач не заперечує невірне зазначення маси вантажу у накладній.
З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку стосовного того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм статей 76, 77 ГПК України невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні № 56585060 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній.
Відповідно до статті 105 Статуту залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.
Згідно з п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України.
Статтею 122 Статуту встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Відповідно до статті 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Тобто, чинне законодавство України пов`язує застосування до вантажовідправника наслідків встановлених статтею 118 Статуту залізниць України із фактом неправильного зазначення певних відомостей у накладній, зокрема, маси вантажу.
Відповідач, звертаючись до суду першої інстанції з клопотанням про зменшення п`ятикратного розміру стягуваного штрафу, зазначив, що: своїми діями відповідачем не завдано збитків позивачу; розмір штрафу значно перевищує розмір вартості перевезення, провізної плати/доходу, які б він отримав; здійснення його господарської діяльності відбувається в безпосередній близькості до територій, де ведуться активні бойові дії у зв`язку зі збройною агресією проти України.
Посилання відповідача на застосування статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України, як на підставу для зменшення розміру штрафу, є безпідставними, виходячи з такого.
Відповідно до положень статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.
Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України за відсутності в законі переліку виняткових обставин господарський суд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе зменшення штрафу. 
Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки над розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, тобто  не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Положення пункту 24 Статуту залізниць України встановлюють чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликані забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначають критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Заявлена до стягнення штрафна санкція має позадоговірну правову природу і випливає із положень Статуту залізниць України.
Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена п. 118, 122 Статуту залізниць України. 
При цьому, зазначений штраф, відповідно до п. 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.
Підстав вважати такий штраф надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду немає, оскільки штраф має стягуватися з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків. 
Аналогічна за змістом правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, від 12.02.2018 у справі №906/434/17.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зменшення розміру штрафу.
Суд також звертає увагу, що позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами, які несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення розміру заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондує обов`язок сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі статтею 74 ГПК України, статтею 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів.
За ч. 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а ч. 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.
Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Колегія суддів враховує, що сторони укладаючи договір перевезення вантажу погодилися із передбаченою законом відповідальністю за неправильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній. 
Статтями 1, 16 Закону України «Про транспорт» визначено, що транспорт є однією з найважливіших галузей суспільного виробництва і покликаний задовольняти потреби населення та суспільного виробництва в перевезеннях; підприємства транспорту зобов`язані забезпечувати безпеку життя і здоров`я громадян, безпеку експлуатації транспортних засобів, охорону навколишнього природного середовища.
Статтями 2, 11 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що залізничний транспорт є однією з важливих базових галузей економіки України, забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв`язки і потреби населення у перевезеннях; діяльність залізничного транспорту, як частини єдиної транспортної системи країни, сприяє нормальному функціонуванню всіх галузей суспільного виробництва, соціальному і економічному розвитку та зміцненню обороноздатності держави, міжнародному співробітництву України; залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують безпеку життя і здоров`я громадян, які користуються його послугами, а також безпеку поїздів, охорону навколишнього природного середовища згідно з чинним законодавством України; безпека руху - комплекс організаційних і технічних заходів, спрямованих на забезпечення.
Так, навантаження вагону з перевищенням його вантажопідйомності (що має місце у даному випадку) фактично загрожує безпеці руху поїздів. З урахуванням цього, штраф за неправильно зазначену масу вантажу у випадку перевищення вантажопідйомності дисциплінує учасників даних відносин та має кінцеву мету забезпечення безпеки на транспорті.
У відповідності до ч. 2 статті 216 ГК України встановлено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.
Суд апеляційної інстанції вважає недоведеним факт винятковості наведених відповідачем обставин, адже за матеріалами справи саме відповідачем внесено невірні відомості про масу вантажу в накладній, що стало підставою для складання комерційного акту та нарахування у відповідності до статей 118, 122 Статуту залізниць передбаченого штрафу.
Колегія суддів акцентує, що відповідачем не доведено наявність об`єктивних причин, які б перешкоджали йому сплатити суму нарахованих штрафних санкцій; не надано суду документів фінансової звітності, які б відображали загальний стан матеріального становища підприємства та його активів за певний обліковий період, що не дає можливість оцінити дійсне фінансове становище відповідача.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає. 
Враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянтів не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення Господарського суду Донецької області від 17.08.2023 у справі № 905/590/23 слід залишити без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 77, 86, 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» (вх. № 2120 Д) на рішення Господарського суду Донецької області від 17.08.2023 у справі № 905/590/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 17.08.2023 у справі № 905/590/23 залишити без змін.
          
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені  статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                    І.А. Шутенко

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           М.М. Слободін