ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2023 року
м. Київ
справа № 308/14681/21
провадження № 61-6639св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: виконавчий комітет Ужгородської міської ради, департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Куштана Б. П., Бисаги Т. Ю., Фазикош Г. В., від 20 квітня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії.
2.           Позов ОСОБА_1 мотивований тим, що він є учасником бойових дій, брав безпосередню участь у бойових діях в зоні АТО та 22 червня 2017 року отримав статус особи з інвалідністю внаслідок війни - бойових дій.
3.           Із 12 липня 2017 року перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Ужгородської міської ради, а саме: у списку громадян, які користуються першочерговим правом отримання житлових приміщень під 
№ 117; у списку учасників бойових дій в зоні АТО, які отримали інвалідність та згідно з законодавством мають право на позачергове одержання житлової площі на 2021 рік під № 11; у списку (узагальнений) інвалідів всіх війн, які згідно з законодавством мають право на позачергове поліпшення житлових умов на 2020 рік під № 32.
4.           Вважає, що відповідачі, всупереч свого обов`язку забезпечити його житлом впродовж 2 років з дня взяття на квартирний облік, безпідставно відмовляють у забезпеченні його із сім`єю житлом, посилаючись на відсутність житла та наявність черги серед осіб, які мають право на першочергове отримання житла.
5.           Звертає увагу, що наразі його житлова площа складає 17,60 кв. м на нього та його матір, що менше за норму 13,65 кв. м на одну особу, а тому він потребує додаткового житла.
6.           Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд 
- зобов`язати виконавчий комітет Ужгородської міської ради ухвалити рішення про надання йому в постійне користування житлове приміщення відповідно до встановлених санітарних і технічних норм, а також із урахуванням кількості членів його сім`ї;
- зобов`язати департамент міського господарства Ужгородської міської ради вчинити дії із розподілу та надати йому в постійне користування житлове приміщення відповідно до встановлених санітарних і технічних норм, а також із урахуванням кількості членів його сім`ї.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
7.           Рішенням Ужгородського міськрайонного суду, у складі судді 
Сарай А. І., від 30 червня 2022 року позов задоволено. Зобов`язано виконавчий комітет Ужгородської міської ради ухвалити рішення про надання ОСОБА_1 у постійне користування житлового приміщення відповідно до встановлених санітарних і технічних норм, а також із урахуванням кількості членів його сім`ї. Зобов`язано департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради вчинити дії із розподілу та надати ОСОБА_1 у постійне користування житлове приміщення відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів його сім`ї.
8.           Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ненадання позивачу, як інваліду війни, житла протягом більш як чотирьох років перебування на обліку, є грубим порушенням його прав та охоронюваних законом інтересів.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
9.           Постановою Закарпатського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 червня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
10.        Постанова апеляційного суду обґрунтована тим, що позивач має право на першочергове отримання житла, проте забезпечення його житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю, з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Позивачем не надано доказів наявності переважного права на отримання житла, серед інших осіб, які перебувають із ним в одній черзі та за часом взяття на облік у цьому списку передують йому.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
11.        У касаційній скарзі ОСОБА_1  просить постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
12.        У травні 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року.
13.        Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції. У липні 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
14.        Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Верховного Суду від 09 серпня 2023 року у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_2 , суддею-доповідачем у справі визначено суддю ОСОБА_3 .
15.        Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_3 , суддею-доповідачем у справі визначено суддю Шиповича В. В.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
16.        Підставою касаційного оскарження постанови апеляційного суду ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 203/1784/16-ц 
(пункт 1 другої статті 389 ЦПК України).
17.        Наголошує, що відсутність вільного житла у житловому фонді, який знаходиться у комунальній власності відповідачів, не припиняє та не звільняє їх від виконання обов`язку по забезпеченню позивача впродовж двох років відповідним житлом.
18.        Зауважує, що ненадання йому, як інваліду війни, житла протягом чотирьох років перебування на обліку є грубим порушенням його прав та охоронюваних законів інтересів.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов
Фактичні обставини справи встановлені судами
19.         ОСОБА_1 є інвалідом війни (особою з інвалідністю ІІІ групи) та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.
20.         ОСОБА_1 проживає з матір`ю у приватизованій однокімнатній квартирі, житловою площею 17,60 кв. м, в м. Ужгороді.
21.        12 липня 2017 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради ОСОБА_1 включено на квартирний облік в список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, як інваліда війни.
22.         ОСОБА_1 у списку громадян, які користуються першочерговим правом отримання житлових приміщень за пільгою, перебуває у списку за 
№ 117, у списку осіб із інвалідністю внаслідок війни - за № 32, а як особа з інвалідністю з числа учасників АТО - за № 11.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
23.        Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
24.        Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
25.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
26.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
27.        Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
28.        Частиною першою статті 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
29.        Відповідно до статті 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
30.        З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.
31.        Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
32.        Законодавством України окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.
33.        Частиною першою статті 46 ЖК України передбачено, що поза чергою жиле приміщення надається: особам з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них особам з інвалідністю першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.
34.        Відповідно до пункту 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги, зокрема позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.
35.        Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів № 470 від 11 грудня 1984 року (далі - Правила), відповідно до пункту 23 яких громадяни, взяті на квартирний облік, вносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. З числа вказаних громадян складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.
36.        Відповідно до пункту 39 Правил, громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, крім осіб, що мають право першочергового одержання жилих приміщень, осіб, які користуються перевагою у строках одержання жилих приміщень, а також випадків, передбачених абзацом другим цього пункту.
37.        Згідно з пунктом 38 Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
38.        Отже, забезпечення житлом таких осіб можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством.
39.        Іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень, діючим законодавством не встановлено.
40.        Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах 
від 12 березня 2018 року у справі № 676/1707/17-ц, від 30 січня 2020 року у справі № 335/3599/18, від 24 лютого 2020 року у справі № 725/3605/19, 
від 03 квітня 2020 року у справа № 344/8248/17-ц, від 22 травня 2020 року у справі № 522/16805/17, від 28 січня 2021 року у справі № 328/1568/19, 
від 05 квітня 2023 року в справі № 753/8162/21.
41.        Апеляційний суд, врахувавши усталену практику Верховного Суду при вирішенні подібних спорів, встановивши, що перед позивачем у черзі учасників бойових дій у зоні АТО, які отримали інвалідність та згідно з законодавством мають право на позачергове одержання житлової площі на 2021 року, знаходяться 10 осіб, у черзі інвалідів усіх війн, які згідно з законодавством мають право на позачергове поліпшення житлових умов 2020 року, знаходиться 31 особа, а в черзі громадян, які користуються першочерговим правом отримання житлових приміщень, знаходяться 
116 осіб, які потребують поліпшення житлових умов, обґрунтовано вказав, що надання житла ОСОБА_1 раніше, ніж його отримають особи, що перебувають на квартирному обліку перед ним, суперечитиме нормам законодавства України щодо черговості надання житла.
42.        Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки перед заявником у відповідній черзі знаходяться особи, які мають аналогічні пільги, а безпідставне порушення черговості призведе до втручання у права цих осіб та не відповідає вимогам чинного законодавства України.
43.        Помилковими є посилання суду першої інстанції та заявника у касаційній скарзі на висновки, викладені Верховним Судом у постанові 
від 28 листопада 2018 року у справі № 203/1784/16-ц, оскільки фактичні обставини у зазначеній справі суттєво відрізняються від обставин розглядуваної справи. Зокрема справа № 203/1784/16-ц стосувалась зобов`язання забезпечення житлом інваліда, членами сім`ї якого також є інваліди, що 24 роки проживають в орендованому за власний рахунок житлі.
44.        Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а у значній мірі зводяться до необхідності переоцінки доказів.
45.        Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
46.        Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
47.        Оскаржувана постанова апеляційного суду є достатньо вмотивованою та містить висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
48.        В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що апеляційний суд ухвалив оскаржувану постанову із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 
ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду - без змін.
49.        Колегією суддів також не встановлено передбачених статтею 403 
ЦПК України правових підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, про що просив ОСОБА_1 у клопотанні, поданому у липні 2023 року.
50.        Щодо судової юрисдикції при вирішенні заявленого спору, то колегія суддів враховує, що постановою Верховного Суду від 29 червня 2022 року, з посиланням на те, що спір має вирішуватись за правилами ЦПК України, було закрито провадження у адміністративній справі № 260/613/21 за позовом 
ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, департаменту міського господарства Ужгородської міської ради з аналогічними вимогами. За таких обставин, з метою недопущення юрисдикційного конфлікту справа була обґрунтовано розглянута судами загальної юрисдикції.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.           Постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: | В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников