ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 грудня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/20266/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
      
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року (суддя Царікова О.В., повний текст рішення складено 20.03.2023) в адміністративній справі
за позовом  ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :
                               
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачеві додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»  в розмірі до 100000 гривень за квітень 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;  зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачеві додаткову грошову винагороду, передбачену  постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»  в розмірі до 100000 гривень за квітень 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023  року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що самовільне залишення військовослужбовцем місця служби не позбавляє права отримання додаткової грошової допомоги за період участі в бойових діях.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у спірному періоді (квітень 2022 року) проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 
Довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 12.08.2022 № 3244 підтверджується, що позивач у період з 01.02.2022 по 25.04.2022 брав безпосередню участь в бойових діях у відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях. 
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2022 № 86   ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у зв`язку з самовільним залишенням місця служби під час виконання бойового завдання з району безпосередньої участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), призначених рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України з 25.04.2022, солдату військової служби за контрактом ОСОБА_1 припинено виплату грошового забезпечення з дня самовільного залишення військової частини з 25.04.2022.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.05.2022 № 93 ОСОБА_1 вважається таким, що 11.05.2022 прибув і приступив до виконання службових обов`язків після самовільного залишення частини до пункту постійної дислокації, солдат був незаконно відсутнім на службі з 25.04.2022, виплату грошового забезпечення поновлено з 11.05.2022.
Представник позивача 13.10.2022 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з заявою про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за квітень 2022 року відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.
Листом від 15.11.2022 за № 691/66 Військова частина НОМЕР_1 повідомила заявника, що військовослужбовець з 25.04.2022 по 01.05.2022 перебував у самовільному залишенні Військової частини НОМЕР_1 . До наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби, включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Позивач вважає таку бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 протиправною, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.  
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 1 постанови Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 № 168 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у  порядку  та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Відповідно до доручення Міністра оборони України у формі телеграми № 248/1298 від 25.03.2022, чинного на час виникнення спірних правовідносин, до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються  військовослужбовці в разі вчинення дій, які містять ознаки кримінального правопорушення – за місяць, у якому здійснено таке правопорушення.
Самовільне залишення військової частини або місця служби є кримінальним правопорушенням, за яке передбачена відповідальність статтею 407 Кримінального кодексу України.
В межах розгляду даної справи судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, позивачем не заперечується, що в квітні 2022 року мав факт самовільного залишення ОСОБА_1 місця служби, відтак, в силу приписів вищенаведених норм права, останній не має права на отримання додаткової винагороди за квітень 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168.
Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Разом з цим такий висновок ґрунтується на правових нормах, які не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Так, суд першої інстанції посилається на окремі положення Доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, тоді як спірні правовідносини стосуються періоду квітень 2022 року. Отже, є очевидним, що правовідносини, які мали місце в квітні 2022 року, не можуть регулюватися актом, який прийнятий в червні 2022 року.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

                              Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року в адміністративній справі № 160/20266/22 змінити з підстав мотивів його прийняття.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 07 грудня 2023 року та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 328 КАС України.
Повна постанова складена 07 грудня 2023 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров