КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/15695/2023
справа №755/12608/23

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року                                                                              м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Мережко М.В., Соколової В.В.
 
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року, постановлену під головуванням судді Катющенко В.П.,
 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості, -
 
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2023 року ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" звернулось до суду з позовом до до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  про стягнення заборгованості.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року позовну заяву ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" повернуто позивачу.
Не погодившись з постановленою ухвалою, ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" подано апеляційну скаргу.
Вказує, що не погоджується з постановленою ухвалою, уважає її упередженою, формальною, та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що жодним чином не зловживає своїми процесуальними правами під час подання позову і не звертався із позовною заявою до одного й того самого відповідача (відповідачів), з одним і тим самим предметом та підставами позову, як зазначив суд першої інстанції.
У цій справі позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості за надані послуги із постачання теплової енергії/централізованого опалення з фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як власників нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 та фізичної особи ОСОБА_3 , як користувача нежитлового приміщення за згодою його власника, яка виникла за період з 01 листопада 2014 року по 30 квітня 2017 року.
Звертає увагу, що в провадженні Господарського суду м. Києва знаходилась на розгляді справа №910/7815/17 із тим самим предметом, але з інших підстав та суб`єктним складом учасників справи. У справі №910/7815/17 позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за надані послуги із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яка виникла у період 01 листопада 2014 року по 30 квітня 2017 року. Фізичні особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залучені до участі у справі №910/7815/17 в якості третіх осіб.
Зазначає, що рішенням Господарського суду м. Києва від 29 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено та установлено, що ФОП ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі, оскільки користувачем й споживачем послуг у період виникнення заборгованості є фізична особа ОСОБА_3 .
Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що позивач звернувся до суду із позовною заявою до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, при цьому свідомо посилаючись на рішення господарського суду від 29 травня 2023 року, яке набрало законної сили та не оскаржувалось учасниками у справі. Даним судом рішення встановлені обставини та факти у розрізі спірних правовідносин сторін, щодо предмета спору та належного відповідача.
Повернувши позовну заяву суд зазначив, що звертаючись до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» не було враховано обставин та фактів, встановлених рішенням господарського суду щодо предмета спору та суб`єктного кола відповідачів. Суд також зазначив, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», зловживаючи процесуальними правами, звернулося до суду для вирішення питання, яке вже було предметом господарського розгляду, об`єднавши вимоги щодо солідарної відповідальності відповідачів, чим допустив зловживання процесуальними правами.
Суд вказав, що згідно пункту 2 частини 4 статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу)
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.
Відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
З матеріалів справи убачається, що ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" звернулось до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позову, суд вказав про зловживання позивачем процесуальними правами, посилаючись на обставини, установлені рішенням господарського суду у справі №910/7815/17 від 29 травня 2023 року.
З даних Єдиного державного реєстру судових рішень, що містяться у вільному доступі, установлено, що у справі №910/7815/17 до Господарського суду міста Києва звернулося ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» із позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 130284,72 грн вартості теплової енергії, наданої у нежитлове приміщення АДРЕСА_2 за період з 01 листопада 2014 року по 01 квітня 2017 року.
Під час розгляду справи господарський суд вказав, що споживачем наданих позивачем послуг у нежитлове приміщення № 75 (в літ. А), загальною площею 138,60 кв, м по АДРЕСА_1 за спірний період є ОСОБА_3 .
Установивши, що споживачем наданих послуг є ОСОБА_3 , суд вказав про відсутність підстав у стягненні з ФОП ОСОБА_1 заявленої суми боргу та похідних від неї вимог щодо фінансових санкцій, відтак відмовив у задоволенні позову.
Відповідно до частини 1-2 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Вказуючи на зловживання процесуальними правами, суд першої інстанції не вказав, в чому полягає таке зловживання згідно положень статті 44 ЦПК України.
При цьому, суд вказав, що підставою для повернення позовної заяви є пункт 2 частини 4 статті 185 ЦПК України.
Згідно пункту 2 частини 4 статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).
Відповідно до частини 4 статті 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
При цьому, пославшись на пункт 2 частину 4 статі 185 ЦПК України, як на підставу повернення позовної заяви, суд першої інстанції не зазначив, в чому саме полягає порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог.
Пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи встановлені обставини справи, надані до апеляційного суду матеріали, колегія суддів вважає, що передчасна ухвала суду першої інстанції про повернення позову позивачеві, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» задовольнити.
 
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повну постанову складено 14 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         М.В. Мережко

                                                                                   В.В. Соколова