Справа № 463/7587/23                 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б. 
Провадження № 33/811/1718/23                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

13 грудня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, 
встановив: 
постановою Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрано їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).
       Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).
       Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 21 серпня 2023 року о 13 год. 50 хв. в м. Львові на вул. Хуторівка, 4б, керуючи транспортним засобом «Toyota Auris», р.н. НОМЕР_1 , перед початком руху виїжджаючи на проїзну частину з місця стоянки, будучи неуважною здійснила зіткнення з транспортним засобом «Ford Focus», р.н. НОМЕР_2 , що рухався прямо по проїзній частині, в результаті зіткнення обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги пунктів 2.3.б, 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
       На таку постанову особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просить скасувати постанову Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2023 року щодо неї, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.
       В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною, прийнятою з грубим порушенням норм матеріального права. Стверджує, що суд першої інстанції допустив довільне трактування норми п.10.2 ПДР, не надав оцінку письмовим поясненням водія автомобіля «Ford Focus» та його діям щодо невжиття жодних заходів для уникнення ДТП.
       Зазначає, що саме водій автомобіля «Ford Focus» в момент зміни напрямку руху (під час маневру повороту праворуч) не впевнився, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, чим порушив п.10.1, п.2.3 б ПДР.
       Звертає увагу на те, що вона не порушувала норми, передбачені п.10.2 ПДР, а в оскаржуваній постанові відсутні мотиви щодо ототожнення понять «рухаються по смузі (п.10.2 ПДР)» та «повертає на смугу/починає маневр повороту/буде в майбутньому рухатися по ній коли завершить маневр (дійсні обставини).
       Потерпілий ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду апеляційної скарги, до Львівського апеляційного суду не з`явився, що відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
       Заслухавши пояснення апелянтки на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
       Відповідно до п.2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення ванжату, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
       Згідно з пунктом 10.1. ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 
       На підставі пункту 10.2. згаданих правил, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
       Так, висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №570752 від 21 серпня 2023 року, схемою місця ДТП від 21 серпня 2023 року, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 від 21 серпня 2023 року, а також відеозаписом події
       Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
       Щодо доводів апелянтки про те, що судове рішення є незаконним та не обгрунтованим, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, які містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце у цій справі.
       Щодо апеляційних доводів у частині свавільного, на думку ОСОБА_1 , трактування судом першої інстанції положень п.10.2 ПДР, то слід зазначити наступне.
       Відповідно до п.10.2. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від  10 жовтня 2001 р. № 1306: «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає».
       Так, суд першої інстанції вірно встановив, що в момент, коли автомобіль «Toyota Auris» здійснював виїзд з парко місця до нього з лівої сторони наближався «Ford Focus». Тобто саме у діях ОСОБА_1 вбачається порушення п.10.2 ПДР у частині обов`язку водія при виїзді з місця стоянки дати дорогу транспортному засобу, що рухається по проїзній частині.
       Крім того, із оглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що коли автомобіль «Ford Focus» знаходився безпосередньо перед автомобілем «Toyota Auris», в перпендикулярному положенні, водій ОСОБА_1 продовжила рух та не вжила жодних заходів для зупинки власного транспортного засобу.
       Відтак, апеляційний суд вважає, що саме невиконання водієм автомобіля «Toyota Auris», п.10.2 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали.
       Посилання апелянтки на те, що ДТП сталося внаслідок порушення водієм автомобіля «Ford Focus» правил дорожнього руху, зокрема щодо не зниження швидкості, не гальмування і продовження руху після зіткнення, не беруться до уваги, оскільки такі у цьому випадку не спростовують порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.2 ПДР України.
       На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги та належним чином мотивував своє рішення.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції згідно вимог ст.33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення та в межах санкції статті.
       При розгляді справи судом першої інстанції не було допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію її дій та необґрунтованість накладеного стягнення, а отже підстав для скасування або зміни постанови судді не вбачається.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
постановив:
апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП – залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.