КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 357/2938/15                                          Головуючий у суді першої інстанції - Орєхов О.І.
Номер провадження № 22-ц/824/14687/2023                                    Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2023 року                                                                                         м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів:                      Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря  - Сукач О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» на бездіяльність відділу державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою заінтересовані особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» на бездіяльність відділу державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити дії, у якій просив суд: визнати неправомірною бездіяльність Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з усього майна ОСОБА_1 та зобов`язати Білоцерківський ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт накладений на все майно боржника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 (реєстраційний (індексний) номер обтяження № 35764835).
Скаржник вказував, що у Білоцерківському ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало на виконанні виконавче провадження № НОМЕР_1 від 15 березня 2017 року, відкрите на підставі виконавчого листа № 2/357/1567/15, виданого 23 липня 2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», заборгованість в розмірі 49 490 грн.
Так, постановою про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 28 січня 2020 року визначено: «борг в сумі 49 490 грн боржником ( ОСОБА_1 ) сплачено повністю, заява стягувача № РУ/1701/08-3 від 22 січня 2020 року. Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником сплачено повністю. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/1567/15, виданого 23 липня 2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області закінчити. Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення (на підставі п.9 ч. 1 cт. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження»)».
Однак, ОСОБА_1 отримав довідку № 321430947 (Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта) та дізнався про арешт всього його нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: НОМЕР_1, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 35764835 від 20 червня 2017 року, де суб`єктом обтяження є Білоцерківський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області.
Вказував, що його представник - адвокат Гапоненко Р.І. звернувся до Білоцерківського ВДВС із заявою від 09 травня 2023 року про зняття арешту накладеного на майно боржника, однак, станом на день подання до суду даної скарги Білоцерківський ВДВС відповіді не надав та арешт із майна ОСОБА_1 станом на даний час не знято, відтак, заява ОСОБА_1 залишена без виконання.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірною бездіяльність Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) щодо не зняття арешту з усього майна ОСОБА_1 .
Зобов`язано Білоцерківський ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) зняти арешт накладений на все майно ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, в.о. начальника Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Овдієнко Я.В. подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що згідно даних АСВП відносно боржника ОСОБА_1 на примусовому виконанні у відділі перебувало три виконавчі провадження.
Відтак, у боржника ОСОБА_1 невиконані зобов`язання перед іншими стягувачами по завершених виконавчих провадженнях, а оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 28 січня 2020 року не містить інформацію про вилучення обтяження № 21001997 з Державного реєстру речових прав, тому не є підставою для вилучення такого обтяження з ДРРП.
Апелянт вказує на доцільність накладеного арешту на все майно боржника ОСОБА_2 для забезпечення виконання зобов`язань перед всіма стягувачами, адже рішення суду боржником не виконані, він систематично ігнорував та умисно ухилявся від їх виконання, не викопував свої зобов`язання перед стягувачами з серпня 2013 року по липень 2023 року
Крім того, під час примусового виконання виконавчого листа № 2/756/1785/13 від 12 липня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони па ного відчуження у ВП НОМЕР_2 від 01 серпня 2013 року. Дана постанова направлена до Державної реєстраційної служби Білоцерківського МРУЮ. Причини відсутності даного обтяження в ДРРП апелянту невідомі.
В апеляційній скарзі також посилається на те, що суд першої інстанції протиправно визнав бездіяльність та зобов`язав саме відділ вчинити певні дії, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» рішення під час примусового виконання покладається на органи ДВС, тобто державних та приватних виконавців. Крім того, суд зобов`язав виконавця вчинити дії, що не передбачені законом, а саме здійснити вилучення обтяження з Державного реєстру речових прав.
Враховуючи викладене, представник відповідача просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.
27 жовтня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Безроди Р.С., у якому наголошує, що постановою про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 від 28 січня 2020 року, зокрема, визначено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення (на підставі п.9 ч. 1 cт. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Разом з тим, скаржник звертає увагу, що при наявності постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі сплатою боргу, в АСВП дане виконавче провадження перебуває у стані «завершено».
Посилається також на те, що на сайті Єдиного реєстру боржників відсутні відомості про такого боржника як ОСОБА_1 , що також свідчить про безпідставність невчинення дій щодо зняття арешту з його майна.
Вважає, що в оскаржуваній ухвалі суд правомірно дійшов висновку, що оскільки наразі має місце відсутність виконавчих проваджень щодо виконавчого листа №2/357/1567/15, виданого 23 липня 2015 року, закінчено виконавче провадження НОМЕР_3 у зв`язку зі сплатою боргу, арешт, який було накладено для забезпечення саме цього провадження, має бути знято.
Враховуючи викладене у відзиві, представник ОСОБА_1 - адвокат Безрода Р.С. просить залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
При апеляційному  розгляді справи представник ОСОБА_1 - Гапоненко Р.І. заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, оскільки доводи, на які посилається апелянт, не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків, викладених в ухвалі суду. Вважає, що судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального права  та з дотримання норм процесуального законодавства, просив залишити його без змін.
Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися.
У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - Гапоненко Р.І. , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, суд першої інстанції встановив, що у Білоцерківському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало на виконанні виконавче провадження № НОМЕР_1 від 15.03.2017 р. (відкрите на підставі виконавчого листа № 2/357/1567/15, виданого 23.07.2015 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», заборгованість в розмірі 49 490,00 грн. (а.с.5).
28 січня 2020 року головним державним виконавцем Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) Овдієнко О.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ( ВП № НОМЕР_1 ) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», заборгованість в розмірі 49 490,00 грн у зв`язку із сплатою боржником боргу в повному обсязі, заява стягувача № РУ/1701/08-3 від 22.01.2020 року. В зазначені постанові державного виконавця також зазначено: «Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення» (а.с.5).
Окрім цього, в матеріалах справи міститься і сама заява стягувача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», спрямована начальнику Білоцерківського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області про виконання боржником рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2015 року по справі № 357/ 2938/15-ц та просили винести постанову про закінчення виконавчого провадження, зняти арешти, накладені на майно боржника, та виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників (а.с.6).
З Довідки № 321430947 (Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта) вбачається, що наявний арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: НОМЕР_1, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 35764835 від 20.06.2017 р., де суб`єктом обтяження є Білоцерківський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області (Код ЄДРПОУ: 34846037) Головний державний виконавець Овдієнко О.С. (а.с.9-10).
З Інформації з Єдиного реєстру божників від 25 травня 2023 року, відомості стосовно ОСОБА_1 в Єдиному реєстру боржників відсутні (а.с.8).
09 травня 2023 року адвокат ОСОБА_1 - Гапоненко Р.І. звернувся з заявою до Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) про зняття арешту накладеного на майно боржника (а.с.3), яку Білоцерківський відділ ДВС отримав 15 травня 2023 року, про що свідчить трекінг поштового відправлення номер: 0113302758467 ) (а.с.4), однак відповіді скаржник не отримав та арешт із майна ОСОБА_1 станом на даний час не знято, заява ОСОБА_1 залишена без виконання.
Розглядаючи подану представником ОСОБА_1 - Гапоненко Р.І. скаргу та задовольняючи її, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що наразі має місце відсутність виконавчих проваджень щодо виконання виконавчого листа № 2/357/1567/15, виданого 23 липня 2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в розмірі 49 490 грн та ураховуючи те, що борг погашено у добровільному порядку за погодженням зі стягувачем, закінчено виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважав за доцільне зняти арешт, накладений на майно ОСОБА_1 для забезпечення виконання саме цього виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про задоволення скарги відповідає з огляду на наступне.
Так, згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Згідно статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону (частина перша статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).
Частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші боржника.
У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.
Згідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Крім того, згідно частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.
Згідно п.9 ч.1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»).
Матеріалами справи підтверджено, що стосовно ОСОБА_1 було відкрито два виконавчі провадження, зокрема ВП НОМЕР_3 та ВП НОМЕР_2.
Так, згідно постанови головного державного виконавця районного відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Шпильового М.В. від 09 грудня 2013 року у ВП НОМЕР_2 було повернуто виконавчий документ про стягнення боргу у розмірі 614,28 грн стягувачу - ОСОБА_4 (а.с.98).
Доказів того, що вказаний виконавчий документ було повторно пред`явлено до виконання матеріали справи не містять.
З  Інформації з Державного реєстру речових прав  на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів  нерухомого майна щодо суб`єктів №321430947  вбачається, що в спеціальному розділі  «обтяжень» міститься запис №21001997,  вчинений 20 червня 2017 року Овдієнко Оксаною Сергіївною , головний державним виконавцем Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби  Головного територіального управління юстиції у Київській області, як державним реєстратором    про внесення обтяження у вигляді арешту  майна боржника - ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 (а.с. 10 зв.б.) 
Крім того, як встановлено судом, що 28 січня 2020 року головним державним виконавцем Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Овдієнко О.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № НОМЕР_1) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», заборгованість в розмірі 49 490,00 грн у зв`язку із сплатою боржником боргу в повному обсязі, заява стягувача № РУ/1701/08-3 від 22.01.2020 року. В зазначені постанові державного виконавця також зазначено: «Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення» (а.с.5).
Враховуючи положення Закону України «Про виконавче провадження», а також встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки боржник ОСОБА_1 виконав свої зобов`язання у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3 та повністю сплатив наявну заборгованість та витрати виконавчого провадження, то державний виконавець мав керуватися положення ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» та зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника, виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення.
Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.
Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги в частині того, що накладений арешт на майна ОСОБА_1 не підлягає до зняття з тих підстав, що ОСОБА_1 має у відділу невиконані зобов`язання перед іншими стягувачами по завершених виконавчих провадженнях, оскільки вказане суперечить вимогам закону та не підтверджено відповідними доказами.
Так, згідно положень статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.
Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що державними виконавцями було об`єднано відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 в зведене виконавче провадження, що могло б бути підставою для не зняття арешту з майна боржника до виконання зобов`язань перед всіма стягувача.
Таким чином, вказані дії державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 є неправомірними й суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 .
В постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22) зазначено: «...враховуючи добровільне погашення боржником боргу за погодженням з кредитором, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, висновок суду апеляційної інстанції про визнання бездіяльності виконавчої служби щодо не зняття арешту з майна заявника, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, є законним та обґрунтованим.». Викладені у цій постанові мотиви узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19).
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наявними матеріалами справи.
Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої  інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 18грудня 2023 року. 
 
Головуючий суддя :                                                                       М.А.Яворський  
          Судді:                                                                                     Т.Ц.Кашперська                                                                                                                     В.О.Фінагеєв