ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2023 року                                                    Справа № 902/701/23 
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Грязнов В.В. 
секретар судового засідання Соколовська О.В.
за участю представників:
позивача – адвокат Руденко Т.С.
відповідача - адвокат Орел І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Надбужанське-С" на рішення Господарського суду Вінницької області від 23.08.2023 у справі №902/701/23 (ухвалене суддею Маслієм І.В., повний текст складений 04.09.2023)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМО"
до: Фермерського господарства "Надбужанське-С"
про стягнення 350 000,00 грн за договором про надання поворотної фінансової допомоги                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                         

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 23.08.2023 у справі №902/701/23 позов задоволений повністю.
Стягнуто з Фермерського господарства "Надбужанське-С" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМО" 350 000,00 грн основного боргу та 5250,00 грн - витрат пов`язаних зі сплатою судового збору. Зайво сплачений судовий збір повернуто за ухвалою суду.
Вказане рішення мотивоване тим, що відповідачем порушено строк повернення поворотної фінансової допомоги, передбаченого умовами Договору. Доказів повернення поворотної фінансової допомоги у сумі 350 000,00 грн відповідач не надав.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Фермерське господарство "Надбужанське-С" звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 23.08.2023 та ухвалити нове, яким відмовити позивачеві у стягнення 350  000,00 грн повністю.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник зазначає наступне:
- судом не мотивоване закриття підготовчого засідання саме 14.08.2023, такі дії свідчать не лише про упереджене ставлення суду до позивача, надаючи йому право подавати документи у справі в строк, на розсуд самого позивача, не забезпечуючи дотримання основних принципів господарського процесу, а й про залишення без судового контролю настання наслідків для позивача, пов`язаних з поданням заяви про зменшення позовних вимог поза межами процесуальних термінів;
- безпідставне задоволення судом заяви про зменшення позовних вимог стало підставою для неправомірної ухвали від 04.09.2023, якою повернуто з Державного  бюджету України на користь Позивача 1183,69 грн, сплаченого судового збору згідно  платіжної інструкції № 6684 від 19.05.2023 на суму 6 433,69 грн;
- 31.12.2022 - це строк дії Договору, який не є тотожним строку виконання зобов`язання в розумінні положень ст. 530 Цивільного кодексу України;
- саме момент початку перебігу строку виконання зобов`язання для застосування положень п. 4.1. Договору, не визначений, а, отже, позивачеві слід керуватися ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, і лише після спливу визначених Договором строків, починаючи з моменту початку їх перебігу, набуває право на звернення до суду та нарахування штрафних санкцій, інфляції та 3% річних, а також порядок повернення позики, визначений ст. 1049 Цивільного кодексу України.
- ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України позивачем не дотримана, у зв`язку з чим поданий позов до відповідача є передчасним, про що також свідчить положення п. 7.2. Договору, якого позивач також не дотримався.
Листом Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 матеріали справи №902/701/23 витребовувалися із Господарського суду Вінницької області.
29.09.2023 на адресу суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №902/701/23.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2023 апеляційну скаргу Фермерського господарства "Надбужанське-С" на рішення Господарського суду Вінницької області від 23.08.2023 у справі №902/701/23 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали та надати Північно-західному апеляційному господарському суду належні докази сплати 7875,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
23.10.2023 на адресу суду надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого долучено докази сплати судового збору у розмірі 7875,00 грн.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Надбужанське-С" на рішення Господарського суду Вінницької області від 23.08.2023 у справі №902/701/23. Розгляд апеляційної скарги призначений на 21.11.2023 об 11:00год.
17.11.2023 на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити рішення Господарського суду Вінницької області від 23.08.2023 у справі №902/701/23 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У судовому засіданні представник скаржника підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній. 
У судовому засіданні представник позивача заперечила доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, 25.03.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕМО" (позивач, Позикодавець) та Фермерським господарством "Надбужанське-С" (відповідач, Позичальник) укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №25/03 (далі Договір) відповідно до п. 1.1. якого Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику поворотну фінансову допомогу в сумах згідно заявок Позичальника в межах загальної суми Договору, а останній зобов`язується повернути її у визначений Даним Договором строк. 
Поворотна фінансова допомога (надалі допомога) - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до Даного Договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами. У зв`язку з тим, що між Сторонами за Даним Договором налагоджуються тісні взаємовигідні ділові відносини, допомога Позичальнику надається па безпроцентній (безвідплатній) основі (п. 1.2. та п. 1.3. Договору).
Загальна сума позики становить за Даним Договором 550 000,00 грн (п. 2.1. Договору).
Позикодавець зобов`язаний надавати позику частинами на вимогу Позичальника протягом 1 дня з моменту отримання письмового або усного замовлення. Позика надається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок Позичальника (п. 3.1. та п. 3.2. Договору).
Строк надання позики позичальнику становить з моменту підписання договору дванадцять місяців. По закінченні строку, вказаного в п.5.1 Даного Договору, Позичальник зобов`язується протягом 5 днів повернути суму позики. Позика повертається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок Позикодавця (п. 4.1. – 4.3. Договору).
Даний Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами і є дійсним до 31.12.2022 але у будь якому випадку до остаточного виконання зобов`язань. За домовленістю Сторін строк дії Даного Договору може бути продовжено, про що складається Додаткова Угода (п. 5.1. та п. 5.2. Договору).
На виконання договору позивач перерахував на банківський рахунок відповідача фінансову допомогу у сумі 550 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3093 від 29.03.2022 (а.с. 16).
27.06.2022 та 19.07.2022 відповідач повернув позивачу грошові кошти в загальній сумі 200 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 83 від 27.06.2022 та №131 від 19.07.2022 з призначеннями платежу "повернення поворотної фін. Допомоги зг. договору №25/03 від 25.03.2022".
У зв`язку із тим, що відповідач у визначені договором строки не повернув поворотну фінансову допомогу, позивач звернувся суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 350 000,00 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).
Колегія суддів погоджується із висновками місцевого господарського суду, враховуючи наступне.
Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов`язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. ст.  625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1  ст. 173 ГК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України  суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, що виникають із договорів позики.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з п. 6. ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою. Відповідно до частини першої ст. 5 цього Закону фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями.
Можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції (ч. 4   ст. 5 зазначеного Закону).
Отже, у даному випадку між сторонами виникли правовідносини, які виникли з договору позики, яка не передбачає нарахування процентів за користування коштами чи іншої винагороди, отже, кредитор не повинен обов`язково мати статус фінансової установи.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачем на рахунок відповідача згідно платіжної інструкції №3093 від 29.03.2022 перераховані грошові кошти у сумі 550 000,00 грн як поворотна фінансова допомога відповідно договору 25/03 від 25.03.2022.
В подальшому, 27.06.2022 та 19.07.2022 відповідач повернув позивачу грошові кошти в загальній сумі 200 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 83 від 27.06.2022 та №131 від 19.07.2022 з призначеннями платежу "повернення поворотної фін. Допомоги зг. договору №25/03 від 25.03.2022".
Враховуючи вищевикладене, матеріалами справи стверджується, що Договором про надання поворотної фінансової допомоги №25/03 від 25.03.2022 передбачалося надання позивачем відповідачу безпроцентної позики у сумі 550 000,00 грн, фактично позивач виконав зобов`язання за Договором безпроцентної позики, яка була повернута позивачу частково у сумі 200 000,00 грн, решта позики в сумі 350 000,00 грн відповідачем не повернута.
Скаржник, заперечуючи позовні вимоги, зазначає, що момент початку перебігу строку виконання зобов`язання для застосування положень п. 4.1. Договору, не визначений, а, отже, позивачеві слід керуватися ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, і лише після спливу визначених Договором строків, починаючи з моменту початку їх перебігу, набуває право на звернення до суду та нарахування штрафних санкцій, інфляції та 3% річних, а також порядок повернення позики, визначений ст. 1049 Цивільного кодексу України.
Судом встановлено, що п. 4.1. Договору визначено, що строк надання позики Позичальнику становить з моменту підписання договору дванадцять місяців.
Згідно п. 4.2. Договору по закінченню строку, визначеного в п. 5.1. Даного Договору, Позичальник зобов`язується протягом 5 днів повернути суму позики, а в п. 4.3. даного Договору визначено, що позика повертається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок Позикодавця.
Даний Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами і є дійсним до 31.12.2022 але у будь якому випадку до остаточного виконання зобов`язань. За домовленістю Сторін строк дії Даного Договору може бути продовжено, про що складається Додаткова Угода (п. 5.1. та п. 5.2. Договору).
Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як правильно зазначив місцевий господарський суд, поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання (п. 29, 33-35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12).
Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Як вже встановлено судом, умовами п. 4.1 Договору сторони визначили, що строк надання позики Позичальнику становить з моменту підписання договору дванадцять місяців.
Враховуючи, що договір між сторонами підписано 25.03.2022, то строк надання позики, відповідно до п. 4.1. Договору, сплив 25.03.2023.
Таким чином, є безпідставними доводи скаржника щодо відсутності в умовах договору встановленого строку виконання зобов`язань. 
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що строк виконання зобов`язання з повернення позики є таким, що настав 25.03.2023, разом з тим це є вихідним днем, а відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, то останнім днем строку повернення позики є 27.03.2023, а прострочка виконання настає з 28.03.2023.
З матеріалів справи вбчається, що доказів повернення поворотної фінансової допомоги у сумі 350 000,00 грн відповідач не надав у строк до 27.03.2023, тобто відповідачем порушено строки повернення поворотної фінансової допомоги, передбаченого умовами Договору.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 350 000,00 грн є обґрунтованими та підставними. 
Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. 
Судом встановлено, що згідно протоколу судового засідання в режимі відеоконференції №1694731 від 06.07.2023, місцевий господарський суд протокольною ухвалою постановив продовжити строк підготовчого провадження у справі №902/701/23 на 30 днів, закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 23.08.2023 об 10:00 год.
Судом встановлено, що 13.07.2023 ТОВ "ОДЕМО" подало до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру позовних вимог та повернення надмірно сплаченого судового збору, зокрема, з проханням стягнути з відповідача лише 350 000,00 грн основного боргу.
Отже, заява клопотання про зменшення розміру позовних вимог та повернення надмірно сплаченого судового збору подана позивачем до закінчення підготовчого засідання.
Згідно п. 1 ч. 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 04.09.2023 у справі №902/701/23 повернуто з Державного бюджету України ТОВ "ОДЕМО" 1 183,69 грн сплаченого судового збору, оскільки із заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача 350 000,00 грн - основного боргу, позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 5  250,00 грн.
Отже, судом першої інстанції, беручи до уваги клопотання про зменшення розміру позовних вимог, враховано суму позову у розмірі 350 000,00 грн, та відповідно до вказаної суми стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір.
Таким чином, є безпідставними доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин, рішення Господарського суду Вінницької області від 23.08.2023 у справі №902/701/23 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Фермерського господарства "Надбужанське-С" - без задоволення.
Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст. 123, 129 ГПК України та покладає на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Надбужанське-С" на рішення Господарського суду Вінницької області від 23.08.2023 у справі №902/701/23 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 23.08.2023 у справі №902/701/23 - без змін.
2. Справу №902/701/23 повернути до Господарського суду Вінницької області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "22" листопада 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Павлюк І.Ю. 

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.  

Суддя                                                                                              Грязнов В.В.