ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ 
"14" грудня 2023 р.           Справа№ 910/8764/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Владимиренко С.В.
суддів:            Андрієнка  В.В. 
          Євсікова О.О. 

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.
за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 14.12.2023
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія     Комфорт-Майстер»
на рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023
у справі №910/8764/23 (суддя В.М. Бабкіна)
за позовом Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер»
про стягнення 305 052,09 грн заборгованості за договором №23767 про надання послуг з централізованого опалення від 18.03.2019, у тому числі  213 923,68 грн основного боргу, 183,93 грн пені, 14 157,96 грн 3% річних, 76 786,25 грн інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер» (далі по тексту - відповідач) про стягнення 213  923,68 грн основного боргу, 213  923,68 грн пені, 14  157,96 грн 3% річних, 76  786,52 грн інфляційних втрат та 7  781,88 грн судового збору. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач в порушення умов Договору №23767 про надання послуг з централізованого опалення від 18.03.2019 (далі - Договір) не у повному обсязі оплатив за надану теплову енергію, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість на суму 213  923,68 грн. Крім цього, позивач нарахував відповідачу на вказану суму 213  923,68 грн пені за опалювальний період з лютого 2020 року по квітень 2023 року на підставі п. 12 Договору, 14  157,96 грн 3 % річних за період з 21.02.2020 по 21.05.2023 та 76  786,52 грн інфляційних втрат за період з березня 2020 року по квітень 2023 року на підставі п. 8 Договору, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України).    
Господарський суд міста Києва ухвалою від 12.06.2023 позовну заяву Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія» Комфорт-Майстер» про стягнення 518 791,84 грн передав на розгляд до Господарського суду Київської області.
Рішенням Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23, з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 213  923,68 грн основного боргу, 183,93 грн пені, 14  157,96 грн 3% річних, 76  786,52 грн інфляційних втрат, 4  575,78 грн судового збору. 
Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 172 811,74 грн основного боргу, 183,93 грн пені, 68 826,18 грн інфляційних втрат, 12 507,11 грн 3% річних у зв`язку з їх визнанням відповідачем. Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення основного боргу у загальному розмірі 213923,68 грн є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в заявленому позивачем розмірі, оскільки відповідачем не доведено не надання йому позивачем послуги за укладеним між ними Договором. 
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що відповідач в порушення умов Договору не звернувся до позивача із повідомлення про перехід права власності на спірну квартиру протягом місяця після її переоформлення, як це передбачено договором, та відповідно до Договору не внесено зміни. 
Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23 скасувати у частині стягнення з відповідача на користь позивача 213 923,68 грн основного боргу, 14 157,96 грн 3% річних, 76 786,52 грн інфляційних втрат. Прийняти в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 172 811,74 грн основного боргу, 12 507,11 грн 3% річних, 68 826,18 грн інфляційних втрат, а у решті позовних вимог про стягнення основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних відмовити. В частині стягнення з відповідача на користь позивача 183,93 грн пені рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23 залишити без змін. Судові витрати розподілити між сторонами у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України).     
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що з 16.11.2020 він не є власником квартири №20 у житловому будинку №11-Б по вул. Кургузова у місті Вишгороді, а тому нарахування плати за теплову енергію на вказану квартиру відповідачу є неправомірним з боку позивача. Новим власником квартири №20 у житловому будинку №11-Б по вул. Кургузова у місті Вишгороді є Держава в особі Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, яка не уповноважувала відповідача на виконання обов`язку утримувати спірну квартиру та нести витрати, зокрема щодо оплати житлово-комунальних послуг.     
При цьому відповідач частково погоджується із рішенням суду, в частині стягнення з відповідача на корить позивача 172  811,74 грн основного боргу, 12  507,11 грн 3 % річних 68  826,18 грн інфляційних втрат та 183,93 грн пені відповідач рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23 не оскаржує, а тому рішення суду першої інстанції у вказаній частині не підлягає апеляційному перегляду відповідно до положень статті 269 ГПК України.  
Окрім цього, в апеляційній скарзі відповідач зазначив про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, який складає 17  863,68 грн (6  863,68 грн - судовий збір за подання апеляційної скарги, 11  000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу).
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер» на рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Андрієнко В.В., Євсіков О.О.
Північний апеляційний господарський суд своєю ухвалою від 02.11.2023 витребував з Господарського суду Київської області матеріали справи №910/8764/23 та  відклав розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер» на рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23.
Матеріали справи №910/8764/23 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 16.11.2023.   
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 20.11.2023 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер» на рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23. Розгляд апеляційної скарги призначив на 14.12.2023 о 12 год. 00 хв.
27.11.2023 позивач через підсистему «Електронний суд» надав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив суд апеляційної інстанції залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23 залишити без змін, посилаючись на наявність між учасниками договірних відносин. Як зазначає позивач, після отримання від відповідача листа-відповіді №1667/08 від 09.09.2021 разом зі відповідними доказами щодо зміни власника квартири за №202 у будинку №11-Б по вул. Кургузова у місті Вишгороді він, починаючи з жовтня 2021 року здійснював нарахування теплової енергії відповідачу без врахування вказаної квартири.  
У судовому засіданні 14.12.2023 представник відповідача підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23 скасувати у частині стягнення з відповідача на користь позивача 213 923,68 грн основного боргу, 14 157,96 грн 3% річних, 76 786,52 грн інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, та стягнути з відповідача на користь позивача 172 811,74 грн основного боргу, 12 507,11 грн 3% річних, 68 826,18 грн інфляційних втрат, а у решті позовних вимог про стягнення основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних відмовити, в частині стягнення з відповідача на користь позивача 183,93 грн пені рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23 залишити без змін.  
Представник позивача у судовому засіданні 14.12.2023 заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23 залишити без змін.  
          Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши вимоги та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представників, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
           18.03.2019 між Вишгородським районним комунальним підприємством «Вишгородтепломережа», яке змінило назву відповідно до рішення  Вишгородської міської ради Київської області від 06.08.2021 №10/1 «Про безоплатне прийняття юридичної особи - Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» та майна у комунальну власність Вишгородської міської територіальної громади в особі Вишгородської міської ради із спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вишгородського району»  (виконавець) та позивачем (споживач) укладено Договір, за умовами якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (т.1 а.с. 13-15). 
Згідно із п. 2 Договору суб`єкт користування послугами: орендар квартир ТОВ «Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер».
          Відповідно до п. 3 Договору характеристика об`єкта надання послуг: квартири №№ 4, 5, 6, 7 під`їзду № 1 та №№ 201, 203, 204 під`їзду № 2 житлового будинку по вулиці Кургузова, 11-Б, загальною площею 414,9 кв.м.
          Характеристика засобів обліку теплової енергії - загальнобудинковий (п. 4 Договору). 
Пунктом 5 Договору встановлено, що тариф при наявності будинкового засобу обліку теплової енергії на момент укладання договору становить 1597,31 грн./Гкал без ПДВ. Тариф може змінюватися відповідно до чинного законодавства.
          Плата за надані послуги за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з вимогами чинного законодавства України (п. 6 Договору).
          Умовами п. 7 Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.
Відповідно до п. 8 Договору платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
          Обов`язок отримання рахунку та актів виконання робіт за поточний місяць покладається на споживача (п. 9 Договору). 
Згідно із п. 12 Договору за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі, встановленому законом, 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу.
Відповідно до підпунктів 1, 2, 6 пункту 14 Договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк; повідомляти виконавця протягом місяця про зміни, що відбулися у стані підсобного господарства і санітарно-технічного та інженерного обладнання (за умови проведення розрахунків за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання); у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановленому законом та цим договором розмірі. 
Споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені (підпункт 2 пункту 17 Договору). 
Цей договір укладається на 1 рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду (п. 28 Договору).
          Договір може бути розірваний достроково у разі, зокрема переходу права власності (користування) на приміщенні до іншої особи (п. 29 Договору). 
Як встановлено судом першої інстанції і зазначене знайшло своє відображення у матеріалах даної справи, що на виконання умов договору за період з січня 2020 року по квітень 2023 року, позивачем було надано теплову енергію на загальну суму 225 358,74 грн, що підтверджується актами обстеження комерційного вузла обліку від 27.01.2020, від 25.02.2020, від 26.03.2020, від 22.04.2020, від 29.10.2020, від 24.11.2020, від 29.12.2020, від 28.01.2021, від 26.02.2021, від 31.03.2021, від 16.04.2021, від 29.10.2021, від 25.11.2021, від 29.12.2021, від 28.01.2022, від 14.04.2022, від 03.11.2022, від 30.11.2022, від 29.12.2022, від 27.01.2023, від 27.02.2023, від 01.04.2023, підписаними представниками сторін (т.1 а.с. 22-41), а також актами надання послуг № 94 від 01.01.2020 на суму 6 237,52 грн, № 95 від 01.01.2020 на суму 18 666,09 грн, № 287 від 31.01.2020 на суму 18 787,92 грн, № 550 від 29.02.2020 на суму 11 769,69 грн, № 895 від 31.03.2020 на суму 11 780,18 грн, № 1114 від 30.04.2020 на суму 14 109,30 грн, № 833 від 31.03.2021 на суму 61 607,85 грн, № 1107 від 30.04.2021 на суму 489,62 грн, № 1116 від 31.05.2021 на суму 5 958,20 грн, № 1119 від 31.05.2021 на суму 6 322,50 грн, № 1120 від 31.05.2021 на суму 19 805,05 грн, № 1121 від 31.05.2021 на суму 20 314,32 грн, № 1490 від 31.05.2021 на суму 1 850,80 грн, № 1750 від 30.11.2021 на суму 1 121,59 грн, № 2014 від 31.12.2021 на суму 1 979,41 грн, № 275 від 31.01.2022 на суму 3 341,22 грн, № 662 від 28.02.2022 на суму 1 939,18 грн, № 665 від 31.03.2022 на суму 2 139,03 грн, № 899 від 30.04.2022 на суму 5 620,69 грн, № 1069 від 31.07.2022 на суму 98,04 грн, №1109 від 31.08.2022 на суму 32,68 грн, № 1276 від 30.09.2022 на суму 32,68 грн, №1273/575 від 30.11.2022 на суму 1 333,28 грн, № 2115/728 від 31.12.2022 на суму 1 824,34 грн, № 68 від 31.01.2023 на суму 1 276,49 грн, № 561 від 28.02.2023 на суму 1 603,91 грн, № 665 від 31.03.2023 на суму 5 258,60 грн, № 944 від 30.04.2023 на суму 58,56 грн (т. 1 а.с. 42-69). 
Відповідач листом № 410 від 23.06.2021 повідомив позивача про те, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 335187956), власником об`єкту нерухомого майна - двокімнатної квартири загальною площею 72,1 м.кв, житловою площею 35,9 м.кв, що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р., м. Вишгород, вулиця Кургузова, будинок 11-Б, квартира 202, є Держава, Орган державної влади, Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, код ЄДРПОУ: 34620942, країна реєстрації: Україна; тип речового права - право власності; дата, час державної реєстрації - 16.11.2020 13:54:50. Таким чином, починаючи з 16.11.2020 відповідач не є споживачем житлово-комунальних послуг по даній квартирі.
З огляду на зазначене, відповідач повернув позивачу без підписання акти надання послуг № 835 від 31.03.2021 на суму 66596,08 грн, № 1108 від 30.04.2021 на суму 8 365,04 грн, № 1122 від 31.05.2021 на суму 22 736,31 грн, № 1123 від 31.05.2021 на суму 20 883,61 грн, № 1124 від 31.05.2021 на суму 37 746,97 грн, № 1125 від 31.05.2021 на суму 49 334,86 грн та № 833 від 31.03.2021 на суму 61 607,85 грн, № 1106 від 30.04.2021 на суму 489,62 грн, № 1116 від 31.05.2021 на суму 5 958,20 грн, № 1118 від 31.05.2021 на суму 6 322,50 грн, № 1120 від 31.05.2021 на суму 19 805,05 грн, № 1121 від 31.05.2021 на 20 314,32 грн та просив оформити належним чином та надати для підписання акти надання послуг згідно Договору, з урахуванням вищенаведеного (т. 1 а.с. 135-138). 
Листом від 21.07.2021 №1548/04 позивач повідомив відповідача про необхідність надати докази на підтвердження змін у праві власності або користування на квартири, оскільки до нього у період з березня по травень 2021 року не надходила інформація щодо змін у праві власності або користуванні на квартири (т. 1 а.с. 140). 
Листом №655 від 20.08.2021 (т. 1 а.с. 141-142) відповідач повторно повернув без підписання акти надання послуг № 835 від 31.03.2021 на суму 66596,08 грн, №1108 від 30.04.2021 на суму 8 365,04 грн, № 1122 від 31.05.2021 на суму 22 736,31 грн, № 1123 від 31.05.2021 на суму 20 883,61 грн, № 1124 від 31.05.2021 на суму 37 746,97 грн, № 1125 від 31.05.2021 на суму 49 334,86 грн та № 833 від 31.03.2021 на суму 61 607,85 грн, № 1106 від 30.04.2021 на суму 489,62 грн, № 1116 від 31.05.2021 на суму 5 958,20 грн, № 1118 від 31.05.2021 на суму 6 322,50 грн, № 1120 від 31.05.2021 на суму 19 805,05 грн, № 1121 від 31.05.2021 на 20 314,32 грн, разом із відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по квартирі №202 у будинку №11-Б по вул. Кургузова у місті Вишгороді. 
У відповідь на вказаний лист позивач листом № 1667/04 від 09.09.2021 зазначив, що у зв`язку з наданням відповідачем документів щодо зміни у праві власності лише 20.08.2021 підстави для коригування відсутні, однак дані документи будуть враховані з початком опалювального сезону (з жовтня 2021 року) та просив відповідача оплатити заборгованість за надані послуги (т. 1 а.с. 144). 
Відповідач листом № 818 від 12.10.2021 (т.1 а.с. 145-146) повернув позивачу акти надання послуг № 835 від 31.03.2021 на суму 66596,08 грн, № 1108 від 30.04.2021 на суму 8 365,04 грн, № 1122 від 31.05.2021 на суму 22 736,31 грн, № 1123 від 31.05.2021 на суму 20 883,61 грн, № 1124 від 31.05.2021 на суму 37 746,97 грн, № 1125 від 31.05.2021 на суму 49 334,86 грн та № 833 від 31.03.2021 на суму 61 607,85 грн, № 1106 від 30.04.2021 на суму 489,62 грн, № 1116 від 31.05.2021 на суму 5 958,20 грн, № 1118 від 31.05.2021 на суму 6 322,50 грн, № 1120 від 31.05.2021 на суму 19 805,05 грн, № 1121 від 31.05.2021 на 20 314,32 грн без підписання, з проханням оформити належним чином та надати товариству для підписання акти надання послуг згідно Договору №23767, з урахуванням того, що у період 01.11.2020 по 31.05.2021 у володінні, користуванні та розпорядженні фактично перебували дві квартири: № 7 та № 203, а квартира № 202 з 01.11.2020 по 16.11.2020.
          Позивач 03.12.2021 звертався до відповідача із претензією від 03.12.2021 №2730/08 щодо наявності заборгованості станом на 01.10.2021 на суму 599  338,63 грн (т.1 а.с. 72).
          Доказів реагування на вказану претензію, як і доказів оплати, матеріали даної справи не містять.  
          Спір виник через порушення відповідачем умов Договору в частині оплати за теплову енергію, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість на суму 213  923,68 грн. 
У суді першої інстанції відповідач у відзиві на позов визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього на користь позивача 172  811,74 грн основного боргу, 183,93 грн пені, 68  826,18 грн інфляційних втрат та 12  507,11 грн 3 % річних. 
Положеннями статті 165 ГПК України визначено, що відзив на позов повинен містити, зокрема у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем. 
Щодо решти позовних вимог, то враховуючи межі апеляційного перегляду, слід зазначити наступне. 
Відповідно до ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених  статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п.1 ч. 2  ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 901 ЦК визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК).
Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі  ст. 612 ЦК  боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 629 ЦК визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі по тексту - Закон) регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.
          Відповідно до частин 1, 3 статті 2 Закону предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
          Згідно із частинами 1-3 статті 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. 
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). 
Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.
          Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 13 Закону). 
          Відповідач є управителем нерухомого майна та здійснює управляння майном виключно в інтересах Установника управління - Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК-Партнер», яке є власником, на підставі укладених між ними Договорів управління майном, по акту від 31.10.2018 відповідач прийняв у ТОВ «ДБК-Партнер» 7 (сім) квартир фактичною загальною площею 414,9 кв.м. під службове житло згідно з протоколом №360 загальних зборів учасників ТОВ «ДБК-Партнер» від 31.10.2018, у тому числі квартири №№4, 5, 6, 7, 201, 202, 203 у будинку №11-Б по вул. Кургузова у місті Вишгороді (т.1 а.с. 148). 
До матеріалів даної справи відповідачем до відзиву надано договір від 25.11.2020 (т. 1 а.с. 153-156) на управління квартирою 7 у будинку №11-Б по вул. Кургузова у місті Вишгороді, договір від 25.11.2020 (т.1 а.с. 160-163) на управління квартирою №203 у будинку №11-Б по вул. Кургузова у місті Вишгороді.     
Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (ч. 7 ст. 21 Закону). 
          Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (п. 9 Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (далі по тексту - Правила). 
          Відповідно до пункту 13 Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.
Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Положення цього пункту можуть застосовуватися до відносин, що виникають під час укладання, зміни та припинення договорів про надання послуги, укладених із споживачами у двоквартирних будинках та інших будівлях, за рішенням власників (співвласників) таких будинків (будівель). В такому разі власники, співвласники, користувачі будівлі або приміщень у будівлі, яка не є індивідуальним (садибним) житловим будинком та багатоквартирним будинком, укладають договір про надання комунальних послуг відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно із частиною 4 статті 13 Закону, в редакції чинній на дату укладення спірного Договору, з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Отже, спірний Договір є договором про надання послуг з централізованого опалення, укладений між виконавцем такої послуги - позивачем та відповідачем, який є управителем квартир №№4, 5, 6, 7 та №№201, 202, 203 у будинку №11-Б по вул. Кургузова у місті Вишгороді, загальною площею 414,9 кв.м.   
Відповідно до частини 5 статті 21 Закону ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат.
У разі зміни тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з дня введення його в дію (п. 13 Правил). 
Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Позивачем до позову подано копії рішень Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифів на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення, на теплову енергію для потреб бюджетних установ та інших споживачів Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» від 12.12.2019 №698-41-VIII, «Про встановлення тарифу на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення з урахуванням коригування, шляхом вилучення із структури тарифу втрат, які виникли протягом періоду розгляду розрахунків тарифів на теплову енергію, встановлення та їх оприлюднення Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» від 20.02.2020 №777-43-VI, від 13.10.2021 №448 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії комунальному підприємству «Вишгородтепломережа», від 29.11.2021 №535 «Про встановлення КП «Вишгородтепломережа» ВМР тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення», від 26.10.2022 №259 Про встановлення КП «Вишгородтепломережа» ВМР тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення» (т. 1 а.с. 74-80).  
          Отже, Законом визначено обов`язок споживача сплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. 
          Відповідно до пункту 31 Правил вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії.
Згідно із пунктами 34, 35 Правил рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором.
Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.
Відповідно до п. 38 Правил споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Згідно із ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Таким чином, за умовами укладеного між сторонами Договору у відповідача наявне зобов`язання перед позивачем з оплати послуги з централізованого опалення, яке надається на об`єкт: надання послуг: квартири №№ 4, 5, 6, 7 під`їзду № 1 та №№ 201, 203, 204 під`їзду № 2 житлового будинку по вулиці Кургузова, 11-Б, загальною площею 414,9 кв.м. 
          При цьому відповідачем не надано суду доказів ненадання такої послуги на вказаний об`єкт. 
          Доводи апелянта про те, що з 16.11.2020 він не є власником квартири №20 у житловому будинку №11-Б по вул. Кургузова у місті Вишгороді, а тому нарахування плати за теплову енергію на вказану квартиру відповідачу є неправомірним з боку позивача. Новим власником квартири №20 у житловому будинку №11-Б по вул. Кургузова у місті Вишгороді є Держава в особі Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, яка не уповноважувала відповідача на виконання обов`язку утримувати спірну квартиру та нести витрати, зокрема щодо оплати житлово-комунальних послуг, не заслуговують на увагу з огляду на таке.     
          Відповідачем не надано суду доказів виконання обов`язку, визначеного пунктом 9 Договору щодо отримання рахунків та актів виконаних робіт за спірний період, а також не спростовано правильно встановлених судом першої інстанції обставин щодо виконання позивачем умов Договору за період з січня 2020 року по квітень 2023 року та надання позивачем теплової енергії на загальну суму 225 358,74 грн, що підтверджується актами обстеження комерційного вузла обліку від 27.01.2020, від 25.02.2020, від 26.03.2020, від 22.04.2020, від 29.10.2020, від 24.11.2020, від 29.12.2020, від 28.01.2021, від 26.02.2021, від 31.03.2021, від 16.04.2021, від 29.10.2021, від 25.11.2021, від 29.12.2021, від 28.01.2022, від 14.04.2022, від 03.11.2022, від 30.11.2022, від 29.12.2022, від 27.01.2023, від 27.02.2023, від 01.04.2023, підписаними представниками сторін без зауважень, при цьому акти обстеження вузла від 27.01.2020, від 25.02.2020, від 26.03.2020, від 22.04.2020, від 29.10.2020, від 24.11.2020, від 29.12.2020, від 28.01.2021, від 26.02.2021, від 31.03.2021, від 16.04.2021, від 29.10.2021, від 25.11.2021, від 29.12.2021, від 28.01.2022, від 14.04.2022 підписані саме представником відповідача. 
Крім того, доказів виконання умов підпункту 2 пункту 14 Договору щодо обов`язку споживача повідомляти виконавця протягом місяця про зміни, що відбулися у стані підсобного господарства і санітарно-технічного та інженерного обладнання (за умови проведення розрахунків за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання. 
          Крім того, сторонами у Договорі передбачено, що договір може бути достроково розірваний у разі переходу права власності (користування) на приміщення до іншої особи. 
          Порядок зміни та розірвання господарських договорів визначено у статті 188 Господарського кодексу України. 
          Відповідно до вказаної норми зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.
Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.
У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.
          Згідно із підпунктом 8 пункту 13 Договору споживач має право на внесення за погодженням з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги. 
          Доказів внесення змін до договору щодо об`єкта надання послуг матеріали даної справи не містять. 
          Відповідач про зміну власника повідомив позивача листом № 410 від 23.06.2021 та надав підтверджуючі докази листом №655 від 20.08.2021, після чого, починаючи з опалювального періоду 2021 року (жовтня місяця 2021 року), позивач не нараховував відповідачу плату за теплову енергію на вказану квартиру. 
          За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню, а тому відсутні підстави для скасування рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 41 111,94 грн основного боргу.  
Приписами ст. 611 ЦК визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. 
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із пунктом 12 Договору за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі, встановленому законом, 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу.
Відповідно до підпункту 6 пункту 14 Договору споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановленому законом та цим договором розмірі. 
          Враховуючи те, що відповідачем рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23 в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 183,93 грн не оспорюється, то в цій частині рішення суду першої інстанції не підлягає апеляційному перегляду. 
          Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат в оспорюваній сумі, то слід зазначити наступне. 
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 наведеної норми). 
Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
          Враховуючи встановлені судом обставини, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є арифметично вірним, а тому вказані вимоги є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі (з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення 68 826,18 грн інфляційних втрат, 12507,11 грн 3% річних), а тому відсутні підстави для скасування рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 14  157,96 грн 3% річних та 76  786,52 грн інфляційних втрат. 
          Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).
Згідно ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов праивльного висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог та підставно їх задовольнив.  
Відповідно до частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування             практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Судом апеляційної інстанції при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам апелянта із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.  
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23 прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.
Згідно  ст. 129 ГПК України  судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (відповідача).  
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія  Комфорт-Майстер» на рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 19.10.2023 у справі №910/8764/23 залишити без змін.
3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія  Комфорт-Майстер».
4. Матеріали справи №910/8764/22 повернути до Господарського суду Київської області.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст рішення складено та підписано суддями 18.12.2023.  

Головуючий суддя                                                            С.В. Владимиренко 

Судді                                                                                В.В. Андрієнко

                                                                                О.О. Євсіков