ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року                                                                        Справа № 924/1018/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Василишин А.Р. ,  суддя Бучинська Г.Б. 

секретар судового засідання Романець Х.В. 

за участю представників сторін:
прокурора: Безпалов А.В.

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Фермерського господарства "Еко-Земля"
на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.04.23р.
постановлене у м. Хмельницький, повний текст складено 17.04.2023 р.
у справі № 924/1018/22 (суддя Яроцький А.М.)
за позовом Заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області
до відповідача Фермерського господарства "Еко-Земля"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
1. ОСОБА_1 
2. ОСОБА_2 
3. ОСОБА_3 
про витребування земельних ділянок

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.04.2023 р. у справі № 924/1018/22 задоволено позов заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Жванецької сільської ради до Фермерського господарства "Еко-Земля" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування з незаконного володіння Фермерського господарства "Еко-Земля" у комунальну власність Жванецької сільської ради земельних ділянок площею 1,8 га, кадастровий номер 6822487900:03:002:0014, та площею 2,0 га кадастровий номер 6822487900:03:002:0014, які розташовані за адресою: с. Межигір, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Фермерське господарство «Еко-Земля» звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.04.2023 р. у справі № 924/1018/22 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Скаржник вважає, що судом порушені норми процесуального права, при вирішенні справи не досліджено повно та всебічно надані суду докази.
  Так, скаржник пояснює, що на спростування доводів прокурора суду першої інстанції були надані більш вірогідні, достовірні та належні докази, а саме : 
-   рішення Сокільської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області № 19 від 27.12.2013 р. та № 26 від 27.12.2013 р., відповідно до яких надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянкок у власність із земель запасу сільської ради для ведення особистого селянського господарства площею по 2,0000 га;
- проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність                           гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства та гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства в с. Межигір Сокільської сільської ради;
-   рішення Сокільської сільської ради № 18 від 29.08.2014 р. та № 19 від 29.08.2014 р., відповідно до яких було вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок кадастровий номер 6822487900:03:002:0014 та кадастровий номер 6822487900:03:002:0015 та передати ці земельні ділянки у власність гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства. 
При цьому скаржник звертає увагу суду, що оригінали рішень Сокільської сільської ради № 18 та № 19 від 29.08.2014 р. знаходяться у позивача.
Також скаржник звертає увагу суду на те, що на даний час відсутній вирок за вчинення кримінального правопорушення відомості про яке внесені до ЄРДР № 42022242230000034 від 19.10.2022 р., а саме – щодо службового підроблення рішень сесії Сокільської сільської ради   № 18 та № 19 від 29.08.2014 р., що, на думку скаржника, свідчить про законність рішень сесії Сокільської сільської ради № 18 та № 19 від 29.08.2014 р.
Більше того, будь-яких похідних доказів (почеркознавчі експертизи чи експертно-криміналістичні дослідження документу в рамках кримінального провадження) не здійснені та суду не надані.
Також не погоджується скаржник із висновком суду щодо обізнаності Жванецької сільської ради про порушення прав і охоронюваних законом інтересів територіальної громади лише у листопаді 2022 року - з моменту отримання запитів прокурора, оскільки те, що прокурор самостійно виявив правопорушення 18.10.2022 р. жодним чином не скасовує презумпцію можливості та обов`язку сільської ради знати про свої права та належно виконувати власні обов`язки з часу прийняття рішення 29.08.2014 р. Тому строк позовної давності по витребуванню земельної ділянки у комунальну власність сплинув 29.08.2017 р. 
Посилається з цього приводу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18), де зазначено, що можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 Цивільного кодексу України), за якими особа, маючи право на захист здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Велика палата Верховного Суду зазначає, що позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права.
Просить врахувати наведені доводи і скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.04.2023 р. у справі № 924/1018/22 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Кам`янець-Подільська прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.04.2023 р. у справі № 924/1018/22 - залишити без змін. 
Вважає, що на підтвердження позовних вимог прокурором надано достатні докази і стверджує, що в даному випадку відсутність спрямованих на відчуження земельних ділянок рішень повноважного органу місцевого самоврядування Сокільської сільської ради означає, що орган місцевого самоврядування як власник землі волю на відчуження спірних ділянок не виявив, тому вони вибули з володіння власника поза його волею без прийняття ним відповідного рішення.
Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не подавали.

Постановою Північно-західного апеляційного суду від 20.06.2023 р. апеляційну скаргу Фермерського господарства "Еко-Земля" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.04.2023 р. у справі № 924/1018/22 задоволено. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.04.2023 р. у справі № 924/1018/22 скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову Заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про витребування земельних ділянок.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.10.2023 р. касаційну скаргу заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури задоволено частково. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 р. у справі № 924/1018/22 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Касаційний суд, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, зазначив, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків. В контекстів доводів прокурора про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо належності, допустимості та вірогідності доказів, касаційний суд вважає, що апеляційна інстанція передчасно встановила обставини вибуття спірних земельних ділянок з комунальної власності на підставі рішень органу місцевого самоврядування, не оцінивши наявність або відсутність факту їх прийняття в порядку, передбаченому законодавством з урахуванням стандартів доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Автоматизованою системою документообігу Північно-західного апеляційного господарського суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 924/1018/22 у складі: головуючий суддя Маціщук А.В., суддя       Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б.
Позивач, відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача не забезпечили явку представників у судове засідання  21.11.2023 р., тоді як були повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку, що підтверджено рекомендованими повідомленнями поштових відділень про вручення /а.с.7-8 у т.3/ та довідками про доставку електронного листа            /а.с. 5-6 у т.3/.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Визначальним з урахуванням наведених норм є можливість розгляду справи в даному судовому засіданні, а не явка в судове засідання представників сторін/учасників.
Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення скаржника/відповідача, позивача та третіх осіб про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників позивача, відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача за наявними у справі матеріалами.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, надав суду пояснення по суті спору.
Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення прокурора, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Колегією суддів на підставі матеріалів справи встановлено таке.
На підставі заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на сесії Сокільської сільської ради 27.12.2013 р. прийняті рішення про надання цим громадянам дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель запасу сільської ради для ведення особистого селянського господарства площею 2,000 га /а.с.135, 158 у т.1/, достовірність яких жодною стороною, в тому числі прокурором під сумнів не ставиться.
За зверненням ОСОБА_3 . Приватним підприємством "Земля 2012" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 /а.с.136-144 у т.1/. який погоджений відділом Держземагентства У Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області у порядку, передбаченому ст.186-1 ЗК України /а.с.145 зв. у т.1/.
09.01.2014 р. акт погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами підписаний головою Сокільської сільської ради – І.В. Бешлей, ОСОБА_3 та представником ПП "Земля 2012" Т.В. Кушко, а також представниками суміжних користувачів /а.с. 147 у т. 1/.
За зверненням ОСОБА_1 . Приватним підприємством "Земля 2012" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 /а.с.159-177 у т.1/. який погоджений відділом Держземагентства У Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області у порядку, передбаченому ст.186-1 ЗК України /а.с.1178 у т.1/.
09.01.2014 р. акт погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами підписаний головою Сокільської сільської ради – І.В. Бешлей, ОСОБА_1 та представником ПП "Земля 2012" Т.В. Кушко, а також представниками суміжних користувачів /а.с. 180 у т. 1/.
Суду надано копію рішення 46 сесії VI скликання Сокільської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 29.08.2014 р. № 18 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу земельної ділянки у власність", відповідно до якої затверджено проект землеустрою та передано у власність громадянці ОСОБА_3 земельну ділянки площею 2,0000 га кадастровий номер 6822487900:03:002:0015 за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Сокольської сільської ради, що розташована у межах населеного пункту с. Межигір на території Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, для ведення особистого селянського господарства.
Також суду надано копію рішення тієї ж сесії № 19 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу земельної ділянки у власність", відповідно до якої затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8000 га кадастровий номер 6822487900:03:002:0014 громадянину ОСОБА_1 у власність за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Сокольської сільської ради, що розташовані у межах населеного пункту с. Межигір на території Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, для ведення особистого селянського господарства. Рішення підписані головою Сокільської ради Бешлей І. В /а.с. 146, 179 у т.1/. 
Суду повідомлено, що оригінали рішень залучені до кримінальної справи, порушеної прокуратурою по факту незаконного вибуття з комунальної власності Сокільської (Жванецької) сільської ради земельних ділянок загальною прощею 15,6 га без відповідного рішення сесії сільської ради. 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 316578552 від 01.12.2022 р., 10.03.2015 р. здійснено державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером 6822487900:03:002:0015, площею 2,0 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: с. Межигір Кам`янець-Подільського району Хмельницької області /а.с. 60 у т.1/.
В подальшому на підставі договору дарування від 23.05.2015 р. № 599 припинено право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_2 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, № 316578338 від 01.12.2022 р., 05.03.2015 р. здійснено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6822487900:03:002:0014, площею 1,8 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: с. Межигір Кам`янець-Подільського району Хмельницької області /а.с. 9 у т.1/.
В подальшому на підставі договору дарування від 11.11.2016 р. № 1023 припинено право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_2 .
19.08.2020 р. право власності на вказані земельні ділянки зареєстровано за Фермерським господарством "Еко-Земля" на підставі акта приймання передачі нерухомого майна від 24.04.2020 р. б/н та рішення від 24.02.2020 № 1, видавник: Фермерське господарство "Еко-Земля", засновником якого є ОСОБА_2 .
Рішенням першої організаційної сесії VII скликання Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області № 8 від 02.01.2018 р. розпочато процедуру реорганізації, в тому числі Сокільської сільської ради шляхом приєднання до Жванецької сільської ради. Жванецька сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Сокільської сільської ради /а.с. 15-16 у т.1/.
Листом від 07.10.2022 р. № 52-8214вих-22 керівник окружної прокуратури, з метою вирішення питання наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави в суді, звернувся в архівний відділ Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації щодо надання належним чином засвідчених копій протоколу сесії Сокільської сільської ради Кам`янець-Подільського району (з усіма наявними додатками) та усіх рішень відповідної сесії Сокільської сільської ради Кам`янець-Подільського району, яка відбулась 29.08.2014 р. /а.с. 20 у т.1/.
У відповідь на вказаний лист архівний відділ надав витребувані прокурором належним чином завірені копії протоколу 46 позачергової сесії VI скликання Сокільської сільської ради від 29.08.2014 р. з усіма рішеннями сесії /а.с. 21-28 у т.1/.
Крім цього, листом від 12.10.2022 р. № 52-8290вих-22 керівник окружної прокуратури також звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо надання інформації: який правовий статус (форма власності, категорія земель, вид використання в межах категорії, склад угідь, площа, розташування в межах чи за межами населеного пункту) мали земельні ділянки з кадастровими номерами в т.ч. 6822487900:03:002:0014 та 6822487900:03:002:0015 до моменту їх передачі у приватну власність згідно з обліковими даними; розпорядник вказаних земельних ділянок станом на 29.08.2014 р.; чи підлягали вони передачі до комунальної власності Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району після завершення процесу інвентаризації земель /а.с. 29 у т.1/.
18.10.2022 р. Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області листом повідомило прокуратуру, що відповідно до відомостей Державного земельного кадастру земельні ділянки з кадастровими номерами: 6822487900:03:002:0010 (2,0 га); 6822487900:03:002:0011 (площею 2,0 га); 6822487900:03:002:0012 (площею 2,0 га); 6822487900:03:002:0013 (площею 1,8 га); 6822487900:03:002:0014  (площею 1,8 га); 6822487900:03:002:0015 (площею 2,0  га); 6822487900:03:002:0016 (площею 2,0 га); 6822487900:03:002:0017 (площею 2,0 га); 6822487900:03:002:0018 (площею 2,0 га); 6822487900:03:002:0019 (площею 2,0 га); 6822487900:03:002:0020 (площею 2,0 га); 6822487900:03:002:0021 (площею 2,0 га); 6822487900:03:002:0022 (площею 2,0 га); 6822487900:03:002:0023 (площею 2,0 га) станом на 29.08.2014 р. мали такий правовий статус, зокрема /а.с. 34 у т.1/:
- форма власності - комунальна;
- категорія земель - землі сільськогосподарського призначення;
- вид використання в межах категорії - особисте селянське господарство;
- склад угідь - рілля;
- місце розташування - в межах населеного пункту с. Межигір.
Запитувані земельні ділянки не підлягали передачі до комунальної власності Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області після завершення процесу їх інвентаризації.
Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2022 р. прокуратурою зареєстровано кримінальне провадження за № 42022242230000034 за частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України по факту незаконного вибуття з комунальної власності Сокільської (Жванецької) сільської ради земельних ділянок загальною прощею 15,6 га без відповідного рішення сесії сільської ради /а.с. 36 у т.1/.
18.11.2022 р. керівник окружної прокуратури звернувся до Жванецької сільської ради щодо надання інформації з наступних питань /а.с. 32-33 у т.1/:
- чи було відомо Жванецькій сільській раді про незаконне вибуття з комунальної власності земельних ділянок, якщо так, то з якого часу;
- чи вживались Жванецькою сільською радою заходи щодо витребування даних земельних ділянок у комунальну власність шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою, якщо ні, зазначити з яких причин не вживалися;
- чи має намір в майбутньому Жванецька сільська рада звертатися до суду для захисту порушеного права за вказаними фактами.
02.12.2022 р. Жванецька сільська рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області надала відповідь, а саме: виконавчий комітет Жванецької сільської ради повідомив, що сільською радою не здійснювались заходи щодо повернення земельних ділянок за запитуваними кадастровими номерами у зв`язку з відсутністю інформації про їх незаконне вибуття з комунальної власності. Зазначено також, що не заперечується проти здійснення Кам`янець-Подільською окружною прокуратурою заходів державного впливу щодо вирішення даного питання /а.с. 35 у т.1/.
Прокурором в грудні 2022 року надіслано на адресу Жванецької сільської ради повідомлення № 52-9827вих-22 та №52-9824вих-22 про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді.
Звертаючись із позовом у даній справі, прокурор доводить, що перевіркою протоколу 46 позачергової сесії УІ скликання Сокільської сільської ради від 29.08.2014 р. з усіма рішеннями сесії, встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами 6822487900:03:002:0014 площею 1,8 га та 6822487900:03:002:0015 площею 2,0 га вибули з володіння територіальної громади поза її волею без прийняття рішень Сокільської сільської ради, що і стало підставою для задоволення позову судом першої інстанції. 
Перевіривши підстави для представництва прокурором інтересів держави у даній справі, судова колегія зазначає наступне.
Згідно з ч.3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 дійшла висновків, що відповідно до частини 3 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. 
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. 
У даній справі заступник керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Жванецької сільської ради до Фермерського господарства "Еко-Земля" про витребування з незаконного володіння у комунальну власність Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області земельних ділянок з кадастровими номерами 6822487900:03:002:0014 площею 1,8 га та 6822487900:03:002:0015 площею 2 га, що розташовані за адресою: с. Межигір, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, оскільки Жванецька сільська рада не вживала заходів щодо усунення виявлених порушень самостійно, про що повідомила прокурору у переписці. 
Так, 18.11.2022 керівником Кам`янець-Подільської окружної прокуратури направлено на адресу Жванецької сільської ради лист з вимогою надати інформацію чи було відомо раді про незаконне вибуття з комунальної власності земельних ділянок, в тому числі з кадастровими номерами 6822487900:03:002:0014 та 6822487900:03:002:0015, а також, чи вживались сільською радою заходи щодо витребування вказаних земельних ділянок та чи має намір звертатися в майбутньому до суду для захисту порушеного права. Як зазначено вище, на такий запит сільська рада повідомила прокуратуру про нездійснення нею заходів щодо повернення земельних ділянок через відсутність інформації про їх незаконне вибуття з комунальної власності, однак не заперечила проти здійснення Кам`янець-Подільською окружною прокуратурою заходів державного впливу з вирішення даного питання. 
В грудні 2022 року прокурор повідомив сільську раду про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді. 
Оскільки позовні вимоги у даній справі стосуються земельних ділянок, які вибули з володіння територіальної громади Сокільської сільської ради, правонаступником якої є Жванецька сільська рада, відтак остання є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. 
Жванецька сільська рада зареєстрована як юридична особа з організаційно-правовою формою - орган місцевого самоврядування, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та не перебуває в процесі припинення /а.с. 19 у т.1/. 
Правовідносини, пов`язані з наданням у власність земель із державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес, і у спірних правовідносинах компетентним органом є саме сільська рада. Статтею 181 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення, виконання функцій місцевого самоврядування.
Враховуючи, що Жванецька сільська рада не відреагувала на стверджуване порушення, самостійно не зверталася до суду, про що повідомила прокурору, тому прокурор подав позов в порядку, передбаченому ст.23 Закону України “Про прокуратуру”, і колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо дотримання прокурором порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру", для звернення до суду з відповідним позовом.
Переглядаючи оскаржуване рішення по суті, колегія суддів виходить з того, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.   За змістом ч.1 ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 
Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.  За змістом норм ст.387, 388 ЦК України предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предметом доказування у справах за такими позовами становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.
Із вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння може звертатися особа, яка є власником майна, чи належним його володільцем. Належним відповідачем за такими позовами є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який зважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст.387 ЦК України). Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 р. у справі №359/3373/16-ц.
Крім того, з дотриманням вимог  ст.388 ЦК України  позивач може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Визнання недійсним державного акта також не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для її витребування з чужого володіння (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 р. у справі №359/3373/16). 
Враховуючи наведені норми ст. 387, 388 ЦК України, а також встановлені судом обставини про те, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 6822487900:03:002:0014 та 6822487900:03:002:0015 на даний час перебувають у власності ФГ "Еко-Земля", зокрема, відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з яких вбачається, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 6822487900:03:002:0014 та 6822487900:03:002:0015 як об`єкт нерухомого майна на даний час перебувають у власності Фермерського господарства "Еко-Земля" /а.с. 9, 60 у т.1/, - колегія суддів дійшла висновку, що прокурором обрано належний спосіб та обґрунтовано заявлено вимогу про витребування спірних земельних ділянок саме від відповідача ФГ "Еко-Земля" як останнього набувача майна.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо правомірності та законності прийняття рішення Сокільської сільської ради від 29.08.2014 р. № 18 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу земельної ділянки у власність" та № 19 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу земельної ділянки у власність" і, відповідно, законності набуття права власності на спірні земельні ділянки попередніми власниками та в подальшому -   відповідачем, колегія суддів враховує наступне. 
Відповідно до норм ч.1 ст. 12 Земельного кодексу України, ч. 5 ст. 16 та ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад.
Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Частиною першою статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:
а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно правовими угодами;
б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;
в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;
г) прийняття спадщини;
ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Відповідно до норм ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України (у редакції чинній на час розгляду заяв фізичних осіб), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частини сьома, восьма статті 118 ЗК України).
Нормами ч.9 ст. 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Отже, у відповідності до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачав послідовність етапів, а саме:
-   звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;
-   розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
-  погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 ЗК України;
-   затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відповідно до норм п. 30 і 34   ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської ради відповідно до закону приймаються рішення щодо відчуження комунального майна та вирішуються питання регулювання земельних відносин.                           .
Як зазначено вище, матеріалами справи підтверджено, що на підставі заяви ОСОБА_3 на 41 позачерговій сесії Сокільської сільської ради прийнято рішення     № 26 від 27.12.2013 р. про надання дозволу громадянці ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель запасу сільської ради для ведення особистого селянського господарства площею 2 га в межах населеного пункту с. Межигір /а.с. 140 у т.1/. Достовірність такого рішення учасниками справи, в тому числі   прокурором під сумнів не ставиться.
За заявою ОСОБА_3  /а.с. 139 у т.1/ Приватним підприємством "Земля 2012" розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 /а.с. 136-145 у т.1/, який погоджений відділом Держземагенства у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області в порядку, передбаченому ст.186-1 ЗК України /а.с. 145 зв. у т.1/. 
До технічної документації залучений акт погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, який 09.01.014 р. складений і підписаний головою Сокільської сільської ради І.В. Бешлей,    ОСОБА_3 як власником земельної ділянки та представником ПП "Земля 2012" Т.В. Кушко, а також - суміжними користувачами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 /а.с.147 у т.1/. 
Також на  підставі заяви ОСОБА_1 на 41 позачерговій сесії Сокільської сільської ради прийнято рішення № 19 від 27.12.2013 р. про надання дозволу громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель запасу сільської ради для ведення особистого селянського господарства площею 2 га в межах населеного пункту с. Межигір /а.с. 167 у т.1/. Достовірність такого рішення учасниками справи, в тому числі   прокурором під сумнів не ставиться.
За заявою ОСОБА_1 /а.с. 165 у т.1/ Приватним підприємством "Земля 2012" розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 /а.с. 159-177 у т.1/, який погоджений відділом Держземагенства у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області в порядку, передбаченому ст.186-1 ЗК України /а.с. 178 у т.1/.
До технічної документації залучений акт погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, який 09.01.014 р. складений і підписаний головою Сокільської сільської ради Бешлей І.В.,     ОСОБА_1 як власником земельної ділянки та представником ПП "Земля 2012" Кушко Т.В., а також - суміжними користувачами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 /а.с.180 у т.1/. 
Суду надані належним чином завірені копії рішень Сокільської сільської ради № 18 та № 19 від 29.08.2014 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу земельної ділянки у власність, відповідно громадянці ОСОБА_3 та громадянину ОСОБА_1 /а.с. 146, 179 у т.1/ - як завершальний етап процедури, визначеної ст.118 ЗК України. Суду повідомлено, що оригінали рішень залучені до кримінальної справи. 
Рішення № 18 від 29.08.2014 р. /а.с.146 у т.1/ та рішення № 19 від 29.08.2014 р. /а.с. 179 у т. 1/ підписані головою Сокольської ради і містять необхідні реквізити. 
Чинність таких рішень не була предметом судового розгляду. 
Колегія суддів зважає на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів у підтвердження підроблення рішення Сокільської сільської ради від 29.08.2014 р. № 18 та рішення Сокільської сільської ради від 29.08.2014 р. № 19, у тому числі відсутність обвинувального вироку в межах кримінального провадження та висновку експертизи щодо підроблення підпису чи відбитку печатки на рішенні сесії.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що стверджуючи про відсутність рішень Сокільської сільської ради № 18 від 29.08.2014 р. та № 19 від 29.08.2014 р., прокурор повинен був пересвідчитися про відсутність кримінальної складової у діях осіб, підписи яких містяться у даному документі, на предмет його підроблення (фальсифікації). При цьому встановлений у кримінальному провадженні факт підробки офіційного документа виключав би необхідність визнання його незаконним чи скасування у господарському чи іншому провадженні, оскільки підроблений документ, по суті, є таким, що ніколи не видавався (не створювався), а суб`єкт його видачі не виражав волі, що закріплена в такому документі. Натомість наявність порушеного кримінального провадження № 42022242230000034 за ч.1 ст. 366 КК України з огляду на ст.61 Конституції України щодо презумпції невинуватості та ст.75,76 ГПК України щодо підстав для звільнення від доказування та належності доказів, недостатньо для доведення підроблення рішень Сокільської сільської ради № 18 від  29.08.2014 р. та № 19 від 29.08.2014 р., як це доводить прокурор. 
Як зазначено вище, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як фізичними особами, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки, виконані всі взаємопов`язані, послідовні дії, спрямовані на досягнення результату відповідно до вищенаведених норм ст.ст.118, 122, 186-1 ЗК України. Звертається судом увага, що органом місцевого самоврядування також вчинені такі ж взаємопов`язані, послідовні дії, що передували передачі земельних ділянок у власність громадянинам: так, сільською радою надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність цим громадянам і в подальшому за участі голови Сокольської ради відбулось погодження меж земельних ділянок із суміжними землекористувачами. Такі рішення і діі сільської ради не ставляться під сумнів прокурором у позові.
Доводи прокурора про те, що рішення Сокільської сільської ради № 18 та № 19 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу земельної ділянки у власність, відповідно громадянці ОСОБА_3 та громадянину ОСОБА_1 не відображено у протоколі засідання сесії ради від 29.08.2014 р., тому такий протокол є доказом того, що рішення про затвердження проектів і надання земельних ділянок у власність не приймалось і, відповідно, земельні ділянки незаконно вибули з володіння територіальної громади поза її волею, - колегією суддів оцінюються як недоведені з урахуванням такого.
Протоколи сесії поряд з рішенням ради є офіційними документами, які підписуються уповноваженими особами в межах їх повноважень, а зафіксована в них інформація має юридично значущий характер. 
Досліджуючи зміст протоколу № 1 від 29.08.2014 р. сорок шостої позачергової сесії   Сокольської сільської ради, колегія суддів звертає увагу, що в порядку денному питання № 3 і № 8 «про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку» не є персоналізованими, натомість чинність наявних рішень № 18 та № 19 не зумовлює висновку про те, що радою не були затверджені технічні документації із землеустрою та не приймалось рішення про надання земельних ділянок у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . 
Колегія суддів звертає увагу, що відображення процедури прийняття рішень на сесії ради у протоколі є прерогативою відповідних працівників ради, так само і належний документообіг, зберігання  офіційних документів ради тощо не залежить від волі громадян/заявників ОСОБА_3 чи ОСОБА_1 , які зі свого боку, як зазначено вище, вчинили відповідні дії, які передують прийняттю органом самоврядування рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, таким чином, - такі особи покладалися на легітимність добросовісних дій державного органу/органу місцевого самоврядування. 
Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 ЄСПЛ зазначив, що статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.
Крім того, за змістом рішення ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Отже, державні органи та органи місцевого самоврядування зобов`язані   дотримуватись своїх власних процедур, але не позбавлені можливості/обов`язку виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. 
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (наданих станом на 01.12.2022 р.) державну реєстрацію права власності (приватну) ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером   6822487900:03:002:0015 площею 2 га вчинено 10.03.2015 р. /а.с.60 у т.1/, державну реєстрацію права власності (приватну) ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером   6822487900:03:002:0014 площею 2 га вчинено 05.03.2015 р. /а.с.9 у т.1/. 
Відповідно, інформація про те, що земельні ділянки вибули з власності територіальної громади, знаходилась у відкритому доступі з березня 2015 року, що об`єктивно дозволяло Сокільській сільській раді дізнатись про можливу помилку та вжити необхідних заходів для виправлення такої помилки та повернення земельних ділянок у випадку її незаконного, оза волевиявленням ради відчуження.
Як зазначено вище, рішенням першої організаційної сесії VII скликання Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області № 8 від 02.01.2018 розпочато процедуру реорганізації, в тому числі Сокільської сільської ради шляхом приєднання до Жванецької сільської ради, і Жванецька сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Сокільської сільської ради /а.с. 15-16 у т.1/. Процедура реорганізації безумовно передбачала інвентаризацію, перевірку документації та ревізію активів, що передаються до Жванецької сільської ради.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначені органи діють у безперервній послідовності. Ліквідація одних органів і створення інших, є зміною структури органів державної влади і органів місцевого самоврядування, яке не впливає на зміну повноважень органів державної влади.
Оскільки державні органи і органи місцевого самоврядування повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, тому як Сокільська сільська рада так і Жванецька сільська рада мали об`єктивну можливість протягом тривалого періоду часу виявити можливу помилку або порушення, яке полягало у неправомірному, поза волевиявленням ради, відчуженням землі. 
Матеріали справи не містять жодних відомостей про вчинення Сокільською сільською радою будь-яких дій, направлених на повернення землі протягом тривалого періоду часу – з моменту рішення ради 29.08.2014 р., з моменту державної реєстрації 05.03.2015 р. та 10.03.2015 р. і до початку процедури реорганізації 02.01.2018 р. 
Так само не вчинялись подібні дії Жванецькою сільською радою, яка на запит прокурора повідомила про відсутність інформації щодо неправомірного відчуження землі.
Наведені обставини оцінюються колегією суддів в їх сукупності відповідно до норм ст..86 ГПК України   та дозволяють дійти висновку, що суду надані належні, допустимі та вірогідні докази на підтвердження волевиявлення органу місцевого самоврядування на передачу земельних ділянок у приватну власність. 
Натомість позов прокурора направлений на втручання в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.
Статтями 328, 329 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як встановлено судом і зазначено вище, на підставі договору дарування від 23.05.2015   № 599 припинено право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_2 .
На підставі договору дарування від 11.11.2016   № 1023 припинено право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_2 .
19.08.2020 р. право власності на вказані земельні ділянки зареєстровано за Фермерським господарством "Еко-Земля" на підставі акта приймання передачі нерухомого майна від 24.04.2020 р. б/н та рішення від 24.02.2020 № 1, видавник: Фермерське господарству "Еко-Земля", засновником якого є ОСОБА_2 .
Правомірність таких правочинів прокурором і позивачем не спростована, і позовна вимога про витребовування земельної ділянки із незаконного володіння Фермерського господарства «Еко-Земля» на користь Жванецької сільської ради ґрунтується виключно на доводах прокурора щодо відсутності спрямованого на відчуження спірних земельних ділянок рішення повноважного органу - Сокільської сільської ради.
У зв`язку з цим колегія суддів звертає увагу, що втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Необхідний справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний   набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування при втручанні в право особи на мирне володіння майном/позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20.10.2011Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16.02.2017 (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)). 
У рішенні ЄСПЛ від 24.06.2003 «Стретч проти Сполученого Королівства» визначено, що майном у статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 ЄСПЛ зазначив, що статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.
Водночас, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, суд загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося у зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (рішення та ухвали ЄСПЛ у справах "Раймондо проти Італії" від 22.02.1994, "Філліпс проти Сполученого Королівства" від 05.07.2001, "Аркурі та інші проти Італії" від 05.07.2001, "Ісмаїлов проти Російської Федерації" від 06.11.2008).
Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист право на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність та поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів оцінила в їх сукупності обставини, за якими майно було набуте у власність як ОСОБА_3 та ОСОБА_1 так і ФГ "Еко-Земля", а також   поведінку особи, на користь якої майно витребовується, та дійшла висновку, що прокурором не доведено відсутність волевиявлення сільської ради на передачу земельних ділянок у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , натомість рішення Сокільської сільської ради № 19 від 29.08.2014 р. та № 19 від 29.08.2014 р. в судовому порядку на час перегляду апеляційною інстанцією оскаржуваного рішення суду першої інстанції не скасовано, вказані рішення презюмуються законними, чинними та такими, що породжують відповідні правові наслідки. За відсутності доказів неправомірного набуття земельної ділянки ФГ «Еко-Земля» позовні вимоги про витребовування земельної ділянки з володіння відповідача мають характер невиправданого втручання держави у право власності особи і не підлягають задоволенню.
Оскільки суд першої інстанції вищевказаного не врахував і висновки суду ґрунтуються на обставинах, які недоведені, тому рішення Господарського суду Хмельницької від 05.04.2023 р. у справі № 924/1018/22 підлягає скасуванню відповідно до норм п.2 ч.1 ст.277 ГПК України із прийняттям нового рішення про відмову у позові.
Щодо тверджень скаржника про незастосування строку позовної давності у даній справі, колегія суддів враховує наступне.
Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи, що визначено ч.1 ст.261 ЦК України.
Загальний строк позовної давності у даній справі є очевидно пропущеним, однак враховуючи, що колегія суддів встановила відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, заява про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає, і вказаний строк до спірних правовідносин не може бути застосований.
Судові витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Хмельницьку обласну прокуратуру у відповідності до ст. 129 ГПК.
При цьому, колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.10.2022 р. у справі № 923/199/21 відступила від висновків стосовно застосування норм ГПК України  щодо розподілу судових витрат у справах за позовами прокурора в інтересах держави та зазначила, що у вирішенні питання щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду справ, провадження в яких відкрито за позовом прокурора в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позиція цього органу щодо заявленого прокурором позову не є вирішальним критерієм, оскільки прокурор бере участь у розподілі судових витрат нарівні з іншими учасниками справи.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд
                             
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Фермерського господарства "Еко-Земля" задоволити. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.04.23 р. у справі № 924/1018/22 скасувати.
Прийняти нове рішення. У задоволені позовних вимог відмовити.
Стягнути з Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, пров. Військоматівський, 3, код ЄДРПОУ 02911102) на користь Фермерського господарства "Еко-Земля" (32316, Хмельницька обл., Камянець-Подільський, вул. Пушкінська, буд. 53, кв. 47, код ЄДРПОУ 43532443) 7443.00 грн. витрат по сплаті судового збору.
Господарському суду Хмельницької області видати наказ на виконання постанови.
Справу № 924/1018/22 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

                    Повний текст постанови складений 23.11.2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Маціщук А.В. 

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.  

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.