УХВАЛА

21 грудня 2023 року 
м. Київ

справа №140/19723/23
адміністративне провадження № К/990/41890/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Мартинюк Н.М., 
перевіривши касаційну скаргу Волинської обласної прокуратури на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі №140/19723/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчого служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Волинська обласна прокуратура, про визнання протиправною та скасування постанови,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Яковенка  В.А. від 28 червня 2023 року про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 за виконавчим листом №11071/2021, виданим Волинським окружним адміністративним судом 21 липня 2021 року, як таку, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження»; виконавчий лист повернути до відповідачу до виконання.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 28 червня 2023 року про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 за виконавчим листом №11071/2021, виданим Волинським окружним адміністративним судом 21 липня 2021 року. Виконавчий лист №11071/2021, виданий Волинським окружним адміністративним судом 21 липня 2021 року, повернуто до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Вирішено питання розподілу судових витрат.
12 грудня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Волинської обласної прокуратури на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі №140/19723/23.
Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відповідно до частини третьої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
У свою чергу, статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Предметом оскарження у цій справі є постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. 
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження судових рішень в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Отже, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.
Оскаржуючи судові рішення у справі заявник касаційної скарги не наводить належних доводів та обґрунтувань, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а лише посилається на незгоду позивача з виплаченою йому сумою за рішенням суду.
Водночас, як установлено судами у цій справі, ОСОБА_1 виплачено кошти, розмір яких не відповідає сумі, що указана боржником і перевірку правильності розрахунків, запропонованими боржником у виконавчому провадженні, державний виконавець не здійснив.
У касаційній скарзі відсутні обґрунтовані аргументи, що спростовують мотиви, з яких виходили суди, задовольняючи позов.  
Скаржник мотивує свою касаційну скаргу тим, що судові рішення ухвалені у цій справі на підставі неповного та без всебічного з`ясування обставин. Однак в чому саме полягає фундаментальне значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин Волинською обласною прокуратурою не обґрунтовано.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги не матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.
Таким чином, на підставі пункту 5 частини першої статті 333 КАС України у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити. 
Керуючись статтями 248, 287, 333, 355, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Волинської обласної прокуратури на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі №140/19723/23.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко Л.О. Єресько   Н.М. Мартинюк