УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2023 року
м. Київ
справа № 761/8624/23
провадження № 51 - 7437 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року,
встановив:
Завироком Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2023 року  ОСОБА_5 засуджено за ч. 5 ст.407 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання за правилами ст. 72 КК строк попереднього ув`язнення з 20 лютого 2023 року по день набрання вироком законної сили. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Згідно з вироком, ОСОБА_5 під час дії воєнного стану, будучи стрільцем-помічником гранатометника 2 відділення 1 взводу 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників), 24 липня 2022 року, близько 09:00 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та у період з 24 липня 2022 року до 20 лютого 2023 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби за наявності реальної можливості для цього. 
20 лютого 2023 року, о 17:40 ОСОБА_5 затримано оперативними співробітниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 посилається на незаконність оскаржуваних судових рішень відносно ОСОБА_5 , просить скасувати їх з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. 
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що після виходу з нарадчої кімнати 06 червня 2023 року місцевий суд проголосив вирок без участі обвинуваченого та його захисника, без застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження. Крім того, зміст вироку, порядок і строки його оскарження, його підзахисному роз`яснено не було, а копія вироку яка була вручена ОСОБА_5 не підписана кваліфікованим електронним підписом судді, на ній відсутній штрих-код, що свідчить про, те що судове рішення виготовлено поза межами автоматизованої системи документообігу суду. Крім того, захисник звертає увагу, на те, що доводи його апеляційної скарги не були перевірені апеляційним судом. 
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи та дослідивши долучені до скарги копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412 - 414 КПК.
Висновок суду про доведеність винуватості  ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація дій за ч. 5 ст. 407 КК у касаційній скарзі захисником не оспорюються.
Положеннями ч. 1 ст.412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч.3 ст.323 чи ст.381 КПК, визнається істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування судового рішення. Вказана вимога є однією з гарантій дотримання прав обвинуваченого, передбачених, зокрема, у ст. 42 КПК, та спрямована на ефективну реалізацію таких прав під час здійснення судового провадження.
Тобто, для прийняття рішення щодо того чи є відсутність обвинуваченого в судовому засіданні під час здійснення судового провадження підставою для скасування судового рішення, слід визначити яким чином така відсутність вплинула чи могла вплинути на ефективну реалізацію обвинуваченим своїх прав.
Твердження захисника  ОСОБА_4 про незаконність вироку місцевого суду з огляду на відсутність  ОСОБА_5 та його захисника в залі суду під час проголошення вироку є безпідставними, а зазначений факт жодним чином не вплинув на ефективну реалізацію обвинуваченим своїх прав та не може бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження,  ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 були присутнімиу засіданнях під час судового провадження у першій інстанції, засуджений висловлював свою думку з приводу висунутого йому обвинувачення, брав участь у дослідженні доказів, виступав у судових дебатах та звертався з останнім словом, після чого суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Системний аналіз положень ст. 376 КПК вказує на те, що вирок має бути складено в нарадчій кімнаті, а його повний текст - оголошено негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Крім того, копію цього вироку негайно має бути вручено учасникам судового провадження. Місцевий суд зазначених вимог процесуального закону дотримався.
Відсутність ОСОБА_5 в залі судового засідання під час проголошення вироку жодним чином не вплинула на законність і обґрунтованість ухваленого рішення, у якому визначений порядок і строк на апеляційне оскарження, що не перешкодило йому реалізувати свої права на оскарження вироку в апеляційному порядку, а тому не може бути підставою для скасування судовогорішення.
Слід зазначити, що відповідно доч.4 ст.107 КПК у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
З огляду на вказану правову норму, порушень кримінального процесуального закону у частині незастосування судом технічних засобів фіксації кримінального провадження під час проголошення вироку щодо ОСОБА_5 не встановлено.
Що стосується посилань захисника про те, що копія вироку, яка була вручена ОСОБА_5 , не підписана кваліфікованим електронним підписом судді, не містить унікального штрих-коду, то ці обставини не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закононуУкраїни, оскільки жодним чином не вплинули на ухвалення судового рішення.
Таким чином, колегія суддів не вбачає порушень КПК, які б носили істотний характер і могли бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.
Суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 та дав на них відповіді. Висновки апеляційного суду належним чином мотивовано. Вважати їх необґрунтованими чи сумнівними підстав немає. 
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК. 
Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6                                              ОСОБА_2                                           ОСОБА_3