ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 306/2458/22
провадження № 61-13290св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,                  Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач -    ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Сочка Віталій Іванович, на постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 липня 2023 року у складі колегії суддів: Готри Т. Ю., Собослоя Г. Г., Кондора Р. Ю.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Історія справи
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                 ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі. Вважаючи вину відповідача щодо недбалого ставлення до захисту та експлуатації електромережі доведеною, просила суд стягнути з                     ОСОБА_2 на свою користь 535 653,19 грн завданої майнової шкоди.
Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2023 року залучено до участі у справі співвідповідача  ОСОБА_3 .
Позов мотивований тим, що 04 листопада 2020 року приблизно о 02.05 год. у зв`язку з коротким замиканням виникла пожежа у будівлі нежитлового типу, приміщенні кав`ярні « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок чого зайнялася сусідня, належна ОСОБА_1 будівля, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартість відновлювального ремонту якої склала 535 653,19 грн. Зазначає, що оскільки будівлякав'ярні, у якій виникла пожежа, була набута підчас шлюбу      ОСОБА_2 та      ОСОБА_3 , вона є об'єктомїх спільної сумісноївласності. Крім того, ОСОБА_3 як власник об`єкту (кав`ярні, кафе-піцерії « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), зазначена в акті про пожежу від 04 листопада 2020 року. За таких обставин, вважає, що вищевказана пожежа виникла внаслідок недбалого ставлення як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_3 до виконання своїх обов`язків, як співвласників майна.
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат  Сочка В. І., подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просила суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , площею 62 кв.м, яка належить  ОСОБА_2 на праві власності, із забороною відповідачу вчиняти будь-які дії щодо майна.
Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 грудня 2022 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат     Сочка В. І., про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , площею 62 кв.м, який належить  ОСОБА_2 на праві власності, із забороною його відчуження та розпорядження.
В подальшому ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат               Сочка В. І., подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просила суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно із забороною його відчуження, а також грошові кошти, що належать співвідповідачці ОСОБА_3 у межах 535 653,19 грн.
Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2023 року заяву про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на нерухоме майно із забороною його відчуження, а також грошові кошти, що належать співвідповідачці ОСОБА_3 у межах                          535 653,19 грн.
Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник - адвокат Новікова І. С., подала на неї апеляційну скаргу.
Короткий зміст оскарженої постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 19 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник - адвокат Новікова І. С., задоволено.
Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 08 лютого                   2023 року скасовано.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Сочка В. І., про забезпечення позову відмовлено.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позов у даній справі уже є забезпеченим шляхом накладення арешту на належне відповідачу ОСОБА_2 на праві власності об`єкт нерухомого майна, а саме по АДРЕСА_1 , з одночасною забороною йому вчиняти будь-які дії щодо цього майна.
При цьому, суд послався на те, що позивачкою не доведено жодними доказами, що арештованого ухвалою суду від 23 грудня 2022 року нерухомого майна буде недостатньо у разі можливого задоволення її позову про стягнення 535 653,19 грн завданої майнової шкоди.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
06 вересня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Сочки В. І. подала до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 липня 2023 року.
 
В касаційній скарзі заявник просив суд скасувати оскаржену постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх обставин, що мають значення для справи, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. 
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
30 жовтня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2023 року справу призначено до судового розгляду.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Предметом спору у цій справі є солідарне стягнення з відповідачів    ОСОБА_2 та ОСОБА_3 535 653,19 грн на відшкодування завданої майнової шкоди.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд 
і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається 
як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, 
якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких 
він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод 
та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві 
і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків 
від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, 
які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені 
в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року 
у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, 
що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків 
від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, 
які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, 
щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, 
суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, 
суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать 
про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року 
у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, 
з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом 
в залежності до конкретного випадку.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку 
між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
При цьому, слід враховувати, що накладення арешту на грошові кошти відповідачів слід обмежувати розміром ціни позову та можливих судових витрат; суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 серпня 2019 року у справі № 915/538/19 та від 06 листопада 2018 року у справі № 923/560/17.
Водночас, накладення арешту на грошові кошти кожного з відповідачів у межах ціни позову не може свідчити про не співмірність заходів забезпечення позову, оскільки в силу солідарної відповідальності відповідачів перед позивачем останній вправі вимагати належного виконання відповідних грошових зобов`язань від будь-кого з них окремо.
Схожі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 407/05.21 (провадження № 61-12679ав21).
З огляду на викладене, враховуючи предмет та підстави позову та приймаючи до уваги, що обраний позивачем захід у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а також грошові кошти співвідповідачки у межах розміру загальної суми позовних вимог, спрямований на ефективний захист та поновлення порушених прав і може забезпечити фактичне виконання судового рішення солідарними боржниками у разі задоволення позову, тому наявні правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно із забороною його відчуження, а також грошові кошти, що належать співвідповідачці ОСОБА_3 у межах                          535 653,19 грн. 
Таким чином, урахувавши вимоги статей 149, 150 ЦПК України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду у разі його задоволення, оскільки в силу солідарної відповідальності відповідачів перед позивачкою остання в подальшому вправі вимагати належного виконання відповідних грошових зобов`язань від будь-кого з солідарних боржників окремо.
В даному випадку, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами та будуть достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту, забезпечить баланс прав та обов`язків сторін у справі та усуне можливі подальші судові спори в разі задоволення заявлених позовних вимог.
Крім того, слід приймати до уваги, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. 
З урахуванням вищенаведеного, апеляційним судом безпідставно скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка є законною та обґрунтованою.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно, всебічно з`ясованих обставин справи, а тому це судове рішення, відповідно до статті 413 ЦПК України, необхідно залишити в силі, а постанову апеляційного суду - скасувати.
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного  суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Сочка Віталій Іванович, задовольнити.
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 липня 2023 року скасувати.
Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 08 лютого                   2023 року залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                 М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                            А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко 
 
В. М. Коротун
 
М. Ю. Тітов