П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 400/2643/22	

Головуючий І інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення - 11.05.2023р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 
В С Т А Н О В И В:
25.03.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Миколаївській області у перерахунку пенсії за вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021р. №1307;
- визнати його право на розрахунок пенсії за правовими нормами постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021р. №1307 і постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210 за середньомісячним коефіцієнтом заробітної плати Кзс = 6,32316;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області виконати перерахунок розміру його пенсії у відповідності до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021р. №1307, з врахуванням абз.5 п.6 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210 і від 26.09.2012р. №886 (затв. Постановою КМУ №1307) та виплачувати її з 01.01.2022р. у цьому розмірі до змін в законодавстві;
- стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 30000 грн. у відповідності до вимог ст.ст.23,1167 та 1173 ЦК України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , ГУ ПФУ в Миколаївській області листом від 07.02.2022р. №1818-1337/С-02/8-1400/22 неправомірно відмовив у перерахунку пенсії. Позивач посилається на те, що в порушення «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210), пенсійний орган неправильно розрахував заробітну плату за вересень 1986р., що призвело до неправильного розрахунку середньомісячного коефіцієнта зарплати за роботу в зоні відчуження ЧАЕС. Позивач посилається на те, що ГУ ПФУ в Миколаївській області повинен був обчислити показники середньомісячного коефіцієнту заробітної плати: із заробітної плати в зоні відчуження ЧАЕС у 1986р. та з п`ятикратної мінімальної заробітної плати на 01 січня відповідного року і визначити пенсію, виходячи з вищого показника. Втім, відповідач протиправно не розрахував середньомісячний коефіцієнт зарплати за роботу в зоні відчуження ЧАЕС у 1986р. та, зокрема, розрахував коефіцієнт лише з п`ятикратної мінімальної заробітної плати на 01 січня відповідного року. 
Окрім того, ОСОБА_1 навів у позовній заяві розрахунок коефіцієнта заробітної плати, який,                  на його переконання, підлягає до застосування для цілей обчислення розміру його пенсії, - 6,32316. При цьому, позивач посилається на зміни, що внесені до «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. за №1210) постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2021р. №1307 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210 і від 26.09.2012р. №886», і зазначає, що відповідач протиправно не застосував їх для перерахунку його пенсії.
Відповідач надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги категорично не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023р. (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) у задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено у повному обсязі. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач 12.06.2023р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.05.2023р. та прийняти нове рішення, яким зобов`язати відповідача на виконання п.п.2 та 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021р. №1307 перерахувати пенсію з 01.01.2022р., з 01.03.2022р. та 01.12.2022р. на найбільш вигідних умовах і виплачувати її.
30.06.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
03.07.2023р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
Позивач - ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії і статус особи з інвалідністю ІІІ групи (захворювання, пов`язане з роботами з ліквідації аварії       на ЧАЕС), перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Миколаївській області та, станом на дату звернення до суду, отримує пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
24.01.2022р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (в довільній формі), в якій навів власний розрахунок пенсії, в тому числі коефіцієнта заробітної плати (6,32316), та просив ГУ ПФУ в Миколаївській області його перевірити і затвердити рішенням для виплати йому пенсії з 01.01.2022р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021р. №1307.
Однак, Відповідач своїм листом від 07.02.2022р. за №1818-1337/С-02/8-1400/22 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.01.2022р. повідомив його про недоцільність перерахунку пенсії, що й послугувало підставою для його звернення до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд 1-ї інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно, відсутності правових підстав для їх задоволення. 
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з нормою ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Основні ж положення відносно реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-XII.
До осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.9 цього Закону відносить, з-поміж інших, учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадян, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.
За приписами ч.1 ст.49 Закону №796-ХІІ, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ст.54 цього Закону, умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії    по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва або захворювання, і пенсії у зв`язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
На виконання вказаних вище Закону, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011р. за №1210, який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва або ж захворювання, і пенсій у зв`язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.ст.54,57 і 59 Закону №796-ХІІ.
Матеріалами цієї справи підтверджується та, у даному випадку, не є спірним, що розмір пенсії позивача за віком станом на січень 2022р. становив - 7687,12 грн., де: 7151 грн. - основний розмір пенсії за віком, обчислений від страхового стажу і заробітної плати: 5426,60 грн. (показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за період з 2014р. по 2016р.) х 3,43017 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати) х 0,38417 (коефіцієнт страхового стажу), 251,42 грн. - доплата за понаднормовий стаж 13 роки (13% х 1934 (прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.12.2021р.), 284,70 грн. - додаткова пенсія інвалідам ІІІ групи з числа ліквідаторів наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Разом із тим, 24.01.2022р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії у відповідності до п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210 і від 26.09.2012 р. №886» від 09.12.2021р. за №1307.
Отже, спірними у цій справі є правовідносини щодо наявності підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2022р. згідно з Порядком №1210 зі змінами, внесеними на підставі Постанови №1307.
Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що особливості врахування заробітної плати для обчислення пенсій були передбачені у п.п.2-8 Порядку №1210. Формула визначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, закріплена в п.9 Порядку №1210. При цьому, можливість обчислення пенсії позивача з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, передбачена у п.9-1 Порядку №1210 (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 01.01.2022р.).
Так, до Порядку №1210 неодноразово вносилися зміни, зокрема, і Постановою №1307, згідно з п.2 якої, в разі коли в осіб із числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, стосовно яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, а також осіб, які отримують пенсію у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа, розмір пенсії, обчислений у відповідності до Порядку №1210  із урахуванням змін, затверджених цією постановою, буде більшим від розміру пенсії, обчисленої у відповідності до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснюється автоматичне, без звернення особи, переведення на пенсію на умовах, що передбачені Законом №796-ХІІ, за документами, що містяться в матеріалах пенсійних справ, про що органи ПФУ інформують зазначених осіб шляхом надсилання листа або смс-повідомлення на номер мобільного телефону операторів мобільного зв`язку.
Аналізуючи доводи апелянта стосовно збільшення розміру його пенсії в разі її перерахунку відповідно до положень Порядку №1210 зі змінами, затвердженими Постановою №1307, шляхом визначення показника середньомісячного коефіцієнта заробітної плати у розмірі - 6,32316, колегія суддів зазначає про те, що Постановою №1307 (пп.6 п.1 змін) внесено зміни до п.9 Порядку №1210 (доповнено абзацом), відповідно до якого, у разі коли особа звернулася за призначенням пенсії із урахуванням заробітної плати (доходу), одержаної (одержаного) за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, органи ПФУ визначають два показники середньомісячного коефіцієнта заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії, (Кзс): обчислений відповідно до абз.6-12 цього пункту, а також відповідно до абз.13-16 цього пункту, і призначають пенсію з урахуванням вищого середньомісячного коефіцієнта заробітної плати.
Постановою №1307 було внесено також зміни до п.9-1 Порядку №1210, а саме змінено умови застосування показників формули, які враховуються під час обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, а саме показник Зс збільшується, на відповідні коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої (якого) сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, визначені починаючи з 2019р. Якщо на день призначення/перерахунку пенсії відсутні дані про Зс1 для обчислення пенсії за формулою, визначеною цим пунктом, враховується Кзс, який використовувався під час призначення/перерахунку пенсії в році, що передує відповідному року, з наступним перерахунком пенсії після отримання даних про Зс1. Якщо при цьому Кзс, який враховується під час призначення/перерахунку пенсії у відповідному році, є меншим від Кзс, який враховується під час призначення/перерахунку пенсії в році, що передує відповідному року, пенсія обчислюється з урахуванням Кзс, який використовувався під час призначення/перерахунку пенсії в році, що передує відповідному року.
У той же час, за унормуванням п.п.3,4 згаданої Постанови №1307, ПФУ доручено забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією Постановою, за документами, що містяться в матеріалах пенсійних справ, з 01.01.2022р., з 01.03.2022р. та з 01.12.2022р. на найбільш вигідних умовах. 
Ця постанова набирає чинності з 01.01.2022р., крім пп.6,8 п.1 змін, затверджених Постановою, які набирають чинності з 01.12.2022р. При цьому, після 01.12.2022р. п.9-1 підлягав виключенню. 
Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, оскільки пп.6 п.1 змін, затверджених Постановою №1307, який і передбачав визначення двох показників середньомісячного коефіцієнта заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії, набрав чинності з 01.12.2022р., то у ГУ ПФУ в Миколаївській області були відсутні жодні правові підстави для застосовування цієї норми та визначення відповідних показників станом на 01.01.2022р.
В апеляційній скарзі позивач, окрім іншого, просить суд зобов`язати відповідача на виконання п.п.2 та 3 Постанови №1307 перерахувати пенсію з 01.01.2022р., з 01.03.2022р. та 01.12.2022р. на найбільш вигідних умовах і виплачувати її, на що колегія суддів зауважує, що збільшення або ж доповнення позовних вимог може здійснюватися лише в під час розгляду справи в суді першої інстанції та апеляційна скарга не може містити нові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції. 
Більше того, слід зазначити, що саме за результатами розгляду заяви від 24.01.2023р., позивачу листом від 07.02.2022р. за №1818-1337/С-02/8-1400/22 було відмовлено у проведенні перерахунку його пенсії.
Вважаючи таку відмову відповідача (за результатами розгляду заяви від 24.01.2023р.) неправомірною, позивач звернувся з позовом до суду. При цьому, вимоги про перерахунок пенсії з 01.01.2022р. ґрунтуються саме на визначенні двох показників середньомісячного коефіцієнта заробітної плати і обчисленні розміру пенсії з вищого коефіцієнта.
Зазначене вище, на переконання колегії суддів, беззаперечно свідчить про звернення позивача до пенсійного органу саме 24.01.2023р. та, зокрема, вказує, що матеріали даної справи взагалі не містять жодних належних доказів подання ОСОБА_1 до відповідача заяв про перерахунок його пенсії з 01.03.2022р. та 01.12.2022р. на більш вигідних умовах.
Матеріали даної справи не містять і жодних рішень (листів) відповідача у відповідний період про відмову в перерахунку пенсії позивача за результатами розгляду такого питання.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на фактичні обставини даної справи та зумовленого ними нормативного регулювання спірних правовідносин, варто зазначити про те, що заявлені в апеляційній скарзі вимоги фактично є необґрунтованими та безпідставними, оскільки обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод чи інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності відповідного органу щодо неї. Порушення повинно бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Іншими словами, рішення (дії чи бездіяльність) відповідача є юридичним фактом, який повинен існувати на момент звернення до суду, передувати йому і підтверджуватися належними доказами.
Вказані правові позиції з цих спірних питань містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.02.2018р. у справі №826/15718/16, від 24.04.2018р. у справі №167/592/17, від 31.07.2018р. у справі №348/9/17, від 23.10.2018р. у справі №344/4560/17 та від 14.02.2019р. у справі №362/7962/15-а.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі позивача. 
До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж  Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з положеннями ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок стосовно доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, при цьому варто звернути увагу на те, що твердження позивача щодо порушення його прав також мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях та суб`єктивній думці останнього.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 14.12.2023р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                           Ю.В. Осіпов

Судді:                                                                                                          І.П. Косцова 

                                                                                                                   В.О. Скрипченко