ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" грудня 2023 р.                                                              Справа №914/1971/23

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача):                                                             Бонк Т.Б.,
суддів:                                                                                           Бойко С.М.,
          Якімець Г.Г.,

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Крупника Андрія Євгеновича б/н від 17.10.2023 (вх. суду від 17.10.2023 №01-05/3217/23)
на рішення Господарського суду Львівської області від 07.09.2023 (повний текст рішення складено 12.09.2023, суддя С.М. Коссак, м. Львів)
у справі №914/1971/23
за позовом: Львівського комунального підприємства “Агенція ресурсів Львівської міської ради”, м. Львів
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Крупник Андрія Євгеновича, м. Львів
про стягнення заборгованості          

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
27.06.2023 Львівське комунальне підприємство “Агенція ресурсів Львівської міської ради” (надалі – ЛКП “Агенція ресурсів Львівської міської ради”) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Крупник Андрія Євгеновича (надалі – ФОП Крупник А.Є.) з позовом про стягнення 50 013,85 грн. заборгованості, з якої: 32 582,40 грн. витрати пов`язані з укладення охоронного договору та витрати пов`язані з проведенням незалежної оцінки майна, 14 925,09 грн. інфляційні втрати від суми заборгованості, 2 506,36грн. - 3% річних. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №Г-12216-20 від 12.11.2020 в частині компенсації позивачу (балансоутримувачу) понесених витрат пов`язаних з укладенням охоронного договору та витрат пов`язаних з проведенням незалежної оцінки майна.
Правовою підставою позову зазначає ст.ст. 526, 612, 625,626, 628, 629, Цивільного кодексу України, ст. 179 Господарського кодексу України, п.п. 44, 46 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна затвердженого постановою КМУ від 03.06.2020 року №483.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.09.2023 у справі №914/1971/23 позов задоволено. 
Стягнуто з ФОП Крупника А.Є на користь ЛКП “Агенція ресурсів Львівської міської ради” заборгованість у розмірі 32 582,40 грн. понесених витрат пов`язаних з укладенням охоронного договору та витрат пов`язаних з проведенням незалежної оцінки майна; 14 925,09 грн. інфляційні втрати, 2 506,36 грн. 3% річних та 2 684,00 грн судового збору.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що всупереч умовам договору оренди відповідачем не компенсовані понесені позивачем (балансоутримувачем) витрати пов`язані з укладенням охоронного договору та витрати пов`язані з проведенням незалежної оцінки майна.
Також, місцевим господарським судом здійснено перерахунок та на підставі ст. 625 ЦК України стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі відповідач просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає:
- судом не враховано, що у відповідача (орендаря) відсутня заборгованість перед балансоутримувачем на утримання орендованого майна, що на думку апелянта виключає додаткові стягнення;
- вважає, що публікація оголошення про проведення аукціону про передачу об?єкта оренди в користування (оренду) не здійснювалась;
- посилається на те, що балансоутримувач не поніс жодних витрат пов?язаних з укладенням охоронного договору щодо об?єкта оренди.
Відповідач не скористався правом передбаченим ст. 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Апеляційне провадження в справі
Ухвалою Західного господарського апеляційного суду 23.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Крупника Андрія Євгеновича б/н від 17.10.2023 (вх. суду від 17.10.2023 №01-05/3217/23).
За вимогами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 1 ст. 270 ГПК України передбачено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.10).
Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається, що
24.09.2020 ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» (балансоутримувач) та Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради (орган охорони) укладено охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини № 74/20 (надалі – охоронний договір), за змістом якого ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» бере на себе зобов`язання щодо охорони пам`ятки - частини нежитлового приміщення підвалу під індексом VII, загальною площею 41,2 кв.м, що розташоване в житловому будинку на пл. Ринок, 29 у м. Львові, а також виготовлення облікової документації (акту технічного стану, паспорту пам`ятки, опису культурних цінностей та предметів, які належать до пам`ятки).
12.11.2020 Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (орендодавець) та ФОП Крупником А.Є. (орендар) та ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» (балансоутримувач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № Г-12216-20 (надалі – договір), за змістом якого орендодавець і балансоутримувач передають, а орендар приймає в строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 умов (нежитлові приміщення підвалу з індексом VII, загальною площею 41,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Ринок, 29), вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 умов. Як вбачається з матеріалів справи, договір оренди був укладений на підставі проведеного аукціону, до документації якого були надані документи, а також примірник договору оренди у якому була вже зазначена сума відшкодування витрат понесених у зв`язку з укладенням охоронного договору та у зв`язку з проведенням незалежної оцінки майна. 
Відповідно до п. 4.3 договору майно передане в оренду є пам`яткою.
Згідно з ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до п.44 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна затвердженого постановою КМУ від 03.06.2020 року №483, якщо об`єктом оренди є пам`ятка культурної спадщини, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його), балансоутримувач протягом двох робочих днів з дати отримання заяви потенційного орендаря або орендодавця про включення майна до Переліку відповідного типу надсилає таку заяву, а додані до неї документи відповідному органу охорони культурної спадщини. До заяви додається складений власником пам`ятки, уповноваженим ним органом (особою) або балансоутримувачем з органом охорони культурної спадщини примірник охоронного договору на об`єкт, або лист власника пам`ятки, уповноваженого ним органу (особи) або балансоутримувача до органу охорони культурної спадщини із проханням подати проект договору, якщо охоронний договір не укладено. Витрати, пов`язані із укладенням охоронного договору, компенсуються переможцем аукціону, якщо вони були понесені протягом календарного року до дати публікації оголошення про проведення аукціону про передачу майна в оренду.
Абзацом 3 п.46 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна затвердженого постановою КМУ від 03.06.2020 року №483 передбачено включення орендодавцем до додаткових умов оренди, умови про обов`язок орендаря дотримуватися вимог і обмежень охоронного договору, змін до нього, включення такого обов`язку до договору оренди, оприлюднення копії охоронного договору, змін до нього в електронній торговій системі.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.
Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом п.п. 4.5, 4.6 договору оренди сторони договору підтверджують факт укладення охоронного договору на об`єкт оренди №74/20 від 24.09.2020 та витрати які були понесені на таке укладення у розмірі 31 946,40 грн.
Згідно з пп. 3 п. 14 договору витрати, пов`язані із укладенням охоронного договору, компенсуються переможцем аукціону.
Переможцем аукціону (за змістом умов договору) є ФОП Крупник А.Є.
Відповідно до п. 7.3 договору протягом 10 робочих днів з дня укладення договору оренди орендар зобов`язаний компенсувати балансоутримувачу/колишньому орендарю витрати, пов`язані із укладенням охоронного договору, якщо вони були понесені протягом календарного року до дати публікації оголошення про проведення аукціону про передачу майна в оренду у сумі, визначеній в пункті 4.6. умов.
Тобто витрати у зв`язку з укладенням охоронного договору відшкодовуються в разі їх понесення протягом календарного року до дати публікації оголошення про проведення аукціону про передачу майна в оренду. 
25.09.2020 на інтернет порталах (сайтах) https://mayno.lviv.ua/novyny/aukcion-shchodo-prodovzhennya-do-na-ploshchi-rynok-29 та https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2020-09-25-000097-2/ було опубліковано оголошення про проведення аукціону, чим спростовуються доводи апелянта, про те, що публікація оголошення про проведення аукціону про передачу об?єкта оренди в користування (оренду) не здійснювалась.
Враховуючи те, що витрати, пов`язані із укладенням охоронного договору (дата охоронного договору 24.09.2020) понесені балансоутримувачем (позивачем) в розмірі 31 946,40 грн. протягом календарного року до дати публікації оголошення про проведення аукціону про передачу майна в оренду (дата публікації оголошення 25.09.2020), тому наявні підстави для компенсації балансоутримувачу таких витрат на підставі п. 7.3 договору оренди протягом 10 робочих днів з дня укладення договору оренди (12.11.2020 дата договору оренди). 
Відповідно до п.7.2 договору оренди, протягом 10 робочих днів з дня укладення цього договору орендар зобов`язаний компенсувати балансоутримувачу витрати, пов`язані з проведенням незалежної оцінки майна, в сумі зазначеній у пункті 6.3 договору (у разі понесення балансоутримувачем таких витрат).
Згідно з п. 6.3 договору оренди витрати балансоутримувача, пов`язані із проведенням оцінки майна становлять 636,00 грн. у тому числі ПДВ 106,00 грн.
Враховуючи те, що витрати, пов`язані із проведенням оцінки майна понесені балансоутримувачем (позивачем) в розмірі 636,00 грн., а тому наявні підстави для компенсації балансоутримувачу таких витрат на підставі п. 7.2 договору оренди протягом 10 робочих днів з дня укладення договору оренди (12.11.2020 дата договору оренди).
Враховуючи положення п.п. 7.2 та 7.3 договору оренди орендар зобов`язаний компенсувати балансоутримувачу витрати не пізніше 26 листопада 2020 року.
Проте, всупереч умовам договору понесені позивачем витрати не компенсовані відповідачем. Як вбачається з довідки ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» за №16/06 від 20.06.2023 заборгованість за договором оренди № Г-12216-20 (А/П), а саме витрати пов`язані з укладенням охоронного договору та витрати пов`язані з проведенням незалежної оцінки майна станом складають 32 582,40 грн. (31 946,40 грн. + 636,00 грн.).
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 32 582,40 грн., з яких 31 946,40 грн. - витрати понесені балансоутримувачем, які пов`язані із укладенням охоронного договору та 636,00 грн. – витрати понесені балансоутримувачем, які пов`язані із проведенням оцінки майна.
Посилання апелянта на те, що у відповідача (орендаря) відсутня заборгованість перед балансоутримувачем на утримання орендованого майна, що на думку апелянта виключає додаткові стягнення не беруться судом до уваги, оскільки предметом спору є витрати, пов`язані із укладенням охоронного договору та витрати, пов`язані із проведенням оцінки майна які є відмінними від утримання орендованого майна.
Спростовуючи доводи апеляційної скарги в частині посилання апелянта на те, що балансоутримувач не поніс жодних витрат пов?язаних з укладенням охоронного договору щодо об?єкта оренди. Слід зазначити, що відповідно до кошторису понесених позивачем витрат, складеного відповідно до норм ДСТУ, позивачем (балансоутримувачем) виконано роботи щодо складання акту технічного стану пам`ятки, складання історичної довідки, складання паспорту та облікової картки на пам`ятку, фотофіксація, складання альбомів фотофіксації.
Щодо стягнення 3% річних.
У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Щодо стягнення трьох процентів річних, то їх сплата від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Як вбачається з наявних у справі матеріалів, позивач здійснює нарахування 3% річних за період з 27.11.2020 по 20.06.2023 виходячи із суми заборгованості 32 582,40 грн., що складає 2506,36грн.
Апеляційний господарський суд, провівши перевірку заявлених до стягнення 3% річних у відповідності до вимог законодавства, погоджується з висновками суду першої інстанції в частині обґрунтованості стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 2506,36 грн., а тому доводи відповідача про неправильний розрахунок суми стягнення 3 % річних не знайшли підтвердження в апеляційному суді.
Щодо нарахування інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.
Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Державним комітетом статистики України і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т.п. проводяться ланцюговим методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007р., № 265 Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2021 у справі № 910/13071/19 вказав, що методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Враховуючи зазначене та встановлені вище періоди прострочення, інфляційні втрати розраховуються в середньому за місяць і у разі, якщо прострочення існувало більше 15 днів у місяці.
З огляду на викладене та здійснивши перевірку нарахування інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення інфляційних втрат в розмірі 14 925,09 грн., які нараховані за період з 27.11.2020 по 20.06.2023 на суму заборгованості – 32 582,40 грн. а тому доводи відповідача про неправильний розрахунок суми інфляційних втрат не знайшли підтвердження в апеляційному суді.
З огляду на викладене висновки місцевого господарського суду про задоволення позову відповідають встановленим обставинам по справі.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Рішення Господарського суду Львівської області прийняте з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.  
Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Крупника Андрія Євгеновича б/н від 17.10.2023 (вх. суду від 17.10.2023 №01-05/3217/23) підлягає залишенню без задоволення.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта (відповідача) судового збору в розмірі 4 026,00 грн., який сплачений згідно з квитанцією за № НТАР-Е56Н-Р2Х9-3Х78 від 17.10.2023.
Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Крупника Андрія Євгеновича б/н від 17.10.2023 (вх. суду від 17.10.2023 № 01-05/3217/23) залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Львівської області від 07.09.2023 у справі №914/1971/23 – залишити без змін.
Судовий збір в розмірі 4 026,00 грн. покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя                                                            Т.Б. Бонк

Судді                                                                                 С.М. Бойко

          Г.Г. Якімець