ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2023 року
м. Київ
справа № 947/28643/19
провадження № 61-8813св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,              Коротуна В. М.,               
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
треті особи: ОСОБА_5 , Київська державна нотаріальна  контора у м. Одеса,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду в складі судді Огренич І. В. м. Одеси від                        26 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду в складі колегії суддів: Цюри Т. В., Комлевої О. С., Сєвєрової Є. С. від 16 травня                2023 року,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів, у якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті тітки -                        ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на три місяці після набрання рішенням суду законної сили.
Позовні вимоги мотивовані тим, що про смерть тітки вона дізналася лише              04 листопада 2019 року, 06 листопада 2019 року вона звернулася до Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено та роз`яснено  про пропуск строку, встановлений законодавством про прийняття спадщини. Також позивачка зазначила, що строк було пропущено із поважних причин, так як вона не була обізнана про смерть тітки, оскільки проживає у м. Маріуполь, а тітка проживала в м. Одеса. Починаючи з 2014 року та по теперішній час, у зв`язку із складною політичною та економічною ситуацією в країні, позивачка не мала можливості приїжджати до м. Одеси, також побоювалася виїжджати за межі міста через напружену ситуацію на сході України та воєнізований конфлікт. 04 листопада 2019 року донька позивачки - ОСОБА_7 приїхала до м. Одеси, та від сусідів ОСОБА_6 дізналася про смерть тітки. Оскільки про смерть ОСОБА_6 позивачку ніхто не сповістив та строк на подання заяви про прийняття спадщини пропущений з поважної причини, ОСОБА_1 просила суд позов задовольнити.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Одеського апеляційного суду від 16 травня 2023 року  апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -                        ОСОБА_8 - залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції надавши належну оцінку зазначеним позивачкою причинам пропуску нею строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 обгрунтовано визнав їх неповажними та відмовив у задоволенні позову.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від                    16 травня 2023 року, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 26 червня 2019 року в справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року в справі                              № 761/42165/17-ц, від 13 березня 2020 року в справі № 314/2550/17, від                   13 грудня 2018 року в справі № 459/295/16-ц, від 30 вересня 2020 року в справі № 638/18452/18, від 23 грудня 2021 року в справі № 645/7452/19, від 23 листопада 2020 року в справі № 315/714/19, від 11 липня 2018 року  в справі № 381/4482/16-ц, від 11 листопада 2020 року в справі № 750/262/20, від 17 жовтня 2018 року в справі № 681/203/17-ц та постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року в справі № 6-1320цс17 (пункт                                   1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також, касаційна скарга містить посилання на порушення судами норм процесуального права, а саме справ розглянуто і вирішено неповноважним складом суду (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 1 частини першої статті 411 ЦПК України).
Узагальнені доводи відзивів на касаційну скаргу
У серпні 2023 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Зазначає про те, що доводи касаційної скарги про неповажність складу суду в апеляційній інстанції не ґрунтуються на нормах права та відповідно не впливають на законність рішень судів попередніх інстанцій та не є підставами для їх скасування. Зазначає, що стан здоров`я позивачки не міг вплинути на те, що вона не звернулася до нотаріуса, оскільки, за її твердженням, вона взагалі в указаний період не знала про факт смерті ОСОБА_6 . Крім цього, місцем відкриття спадщини на момент смерті спадкодавця є м. Одеса, на території якого відсутні будь-які бойові дії. Станом на дату смерті ОСОБА_6 в м. Маріуполь також були відсутні будь-які бойові дії та жодних перешкод не було для реалізації                   ОСОБА_1 її права на прийняття спадщини, однак вона не скористалася ним.
У серпні 2023 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Зазначає, що судами попередніх інстанцій дано вірну правову оцінку усім обставинам справи в їх сукупності та прийнято законні та обґрунтовані рішення, які не підлягають скасуванню з мотивів, викладених в касаційній скарзі.
У серпні 2023 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що необізнаність та незнання про факт смерті спадкодавця - не є поважною причиною для надання строку для прийняття спадщини.
Узагальнені доводи відповіді на відзив
У жовтні 2023 року ОСОБА_1   подала до суду відповідь на відзив ОСОБА_2 , у якому просить її касаційну скаргу задовольнити. Зазначає, що причини пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки вони були пов`язані                                      з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивачки щодо вчинення дій спрямованих на прийняття спадщини, а саме необізнаність позивачки про смерть спадкодавця, складана політична ситуація в країні та воєнізований конфлікт.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 27 липня 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу                                      № 947/28643/19 з Київського районного суду м. Одеси.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується актовим записом № 6492 від 19 червня 2017 року Одеського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції в Одеській області.
06 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 
27 січня 2020 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Пінігіною Т. М. винесено постанову про відмову                               ОСОБА_9 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .
2.Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня  2020 року                     № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного                           у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції                                            в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України  спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. 
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та від                          23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня                      2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від                      17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження                                              № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі                                         № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачці додаткового строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини.
Позивачем не надано безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що у силу статті 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. 
Судами надано належну оцінку стану здоров`я позивачки, її віку, враховано місце її проживання (на час відкриття спадщини) та місце відкриття спадщини, а також відносини, які склалися між спадкодавцем і позивачкою. 
Також судами правильно враховано, що не може бути визнана поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини сама лише необізнаність спадкоємця за законом про смерть спадкодавця.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться значною мірою до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).
Порушень порядку та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій.
Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать правовим позиція Верховного Суду та Верховного Суду України, на які заявник посилався у касаційній скарзі.
Доводи касаційної скарги про те, що справу було розглянуто неповноважним складом суду не заслуговують на увагу, оскільки розгляд цієї справи було здійснено апеляційним судом у складі колегії суддів, визначеної автоматизованою системою документообігу суду згідно з вимогами статті 14 ЦПК України, в порядку передбаченому Положенням про АСДС.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій по суті вирішення спору. Судами першої та апеляційної інстанції правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без  змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду від 26 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                М. Є. Червинська
 
                                                                                                            А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                             В. М. Коротун