КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
факс 284-15-77 e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 759/21688/19 Апеляційне провадження №22-ц/824/1470/2023	Головуючий у суді першої інстанції - Коваль О.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Гуль В.В.	
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
23 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
суддя-доповідач                   Гуль В.В.,
судді                                      Матвієнко Ю.О., Мельник Я.С.,
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Капітал-СК» про стягнення збитків, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Капітал-СК», згідно якого просила стягнути з відповідача на її користь збитки у розмірі                 60 222 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.12.2018 року близько 22 год. 40 хв. на перехресті вул. Святошинська, 3 - вул. Верховинна, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та належного позивачеві автомобіля марки «Mercedes Benz ML 500», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 17.01.2019 року у справі №759/20495/18 винним у вчиненні вищевказаної ДТП визнано                  ОСОБА_1 .
При цьому, відповідно до Звіту № 34 про оцінку ТЗ - легкового автомобіля Mersedes Benz ML 500, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку з врахуванням зносу становить 25 861 грн 37 коп., а відновлювальна вартість ремонту автомобіля - 56 025 грн 77 коп.
У зв`язку із зазначеним та з метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до страховика відповідача - ПрАТ «Капітал-СК», однак виплату так і не отримав.
За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що пошкоджений транспортний засіб відремонтовано за кошти у розмірі 60 222 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом до винної у ДТП особи, яка, на його думку, має відшкодувати суму завданих збитків у повному обсязі.
  
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 30 164 грн. 40 коп. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з відповідача «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки така вартість страховою компанією в силу вимог закону не відшкодовується (а.с. 111, 112).
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції наступних обставин в їх сукупності:
- у матеріалах справи відсутній договір про замовлення оцінки майна, в акті огляду відсутні дані про осіб, які брали участь в огляді, відсутні докази повідомлення відповідача про дату та час проведення огляду;
- в датах акту огляду, оцінки та акті виконаних робіт наявні розбіжності (а.с. 136-140).
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права (а.с. 162-165).
У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 09.12.2018 року о 22-40 год. в м. Києві на перехресті вул. Святошинська, 3 - вул. Верховинна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та належного позивачеві автомобіля марки «Mercedes Benz ML 500», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 17.01.2019 року у справі №759/20495/18 винним у вчиненні вищевказаної ДТП визнано                     ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до полісу №АМ/1666742 ПрАТ «СК «Страховий Капітал» застраховано автомобіль марки «Тойота» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
11.12.2018 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Голови правління СК «Страховий Капітал» із заявою про настання страхового випадку.
Згідно з квитанцією від 11.04.2019 року відповідач ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_3 франшизу згідно з постановою №759/20495/18 у розмірі 1 005 грн. 03 коп.
Відповідно до акту виконаних робіт №98 від 09.07.2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 60 222 грн. 
Відповідно до Звіту №34 від 10.07.2019 року про оцінку транспортного засобу «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 56 025 грн. 77 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні, складає  25 861 грн. 37 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті пошкодження при ДТП, складає 25 861 грн. 37 коп.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України  майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України  джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). 
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтями 28, 29 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 27.03.1992 року за № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 04.12.2019 року у справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.  
Системний аналіз ст. 22 ЦК України, ч. 2 ст. 1192, ст. 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.
Виходячи з вищевикладеного, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (МСТБУ) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі №147/66/17).
При цьому, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Тобто, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 року у справі №755/7666/19.
Таким чином, встановивши, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу, була застрахована ПрАТ СК «Капітал-СК», а розмір заподіяної шкоди не перевищує ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну (100 000 грн), суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише вартість фізичного зносу автомобіля марки «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 30 164 грн. 40 коп., оскільки така вартість страховою компанією в силу вимог закону не відшкодовується.
Посилання апелянта на неналежність доказів, наданих позивачем в обґрунтування  позовних вимог, колегія суддів вважає безпідставними, адже відповідач не надав жодного доказу, який б спростовував наявний у матеріалах справи Звіт про оцінку майна та акт виконаних робіт, а також не скористався своїм правом заявити клопотання про проведення експертизи щодо встановлення вартості відновлювального ремонту.
Відтак, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.
Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

 
 
Головуючий                                                                                      В.В. Гуль

Судді                                                                                                  Ю.О. Матвієнко 

                                                                                                            Я.С. Мельник