ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/7860/23
Провадження № 22-ц/4820/1942/23

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 серпня 2023 року, суддя Продан Б.Г., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

встановив:

В березні 2023 року ТОВ «Хмельницькенергозбут» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.04.2019 року по 01.02.2022 року в сумі 48482,40 грн. 
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачі не здійснюють оплату за послуги з електропостачання в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.08.2023 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які проживають за адресою АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Хмельницькенергозбут» заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 39403,68 грн. 
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції вказав, що оскільки позивач звернувся в суд з даним позовом в березні 2023 року, в той час як розрахунок заборгованості розпочинається з квітня 2019 року, тому він пропустив строк позовної давності, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про застосування насідків спливу позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за період з квітня 2019 року по березень 2020 року в сумі 9078,72 грн.
В апеляційній скарзі ТОВ «Хмельницькенергозбут» просило суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
На обґрунтування скарги апелянт послався на неправильне застосування судом вимог закону щодо обчислення строку позовної давності, не врахування тієї обставини, що у зв`язку із введенням на території України карантину та воєнного стану, строк позовної давності щодо заявлених вимог не збіг.
Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами, які фактично користуються послугами з електропостачання, що надаються ТОВ «Хмельницькенергозбут» за адресою: АДРЕСА_1 , та яким належить вказаний будинок на праві спільної сумісної власності. 
Як вбачається зі змісту розрахунку, проведеного позивачем, за спожиту електричну енергію станом на березень 2023 року за період з 01.04.2019 року по 01.03.2023 року, у відповідачів виникла заборгованість в розмірі 48482,40 грн., яка не сплачена. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Так, відповідно до п.п. 74, 84 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», ринок електричної енергії - система відносин, що виникають між учасниками ринку під час здійснення купівлі-продажу електричної енергії та/або допоміжних послуг, передачі та розподілу, постачання електричної енергії споживачам; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.
Згідно з п. 93 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Особливу увагу звертає на те, що згідно з ч.1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 року установлено карантин, правовий режим якого був неодноразово продовжений. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №1423 від 23.12.2022 року дію карантину продовжено до 30.04.2023 року.
Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню у тому випадку, коли строк позовної давності не сплив на момент встановлення карантину на території України.
Близькі за змістом висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.09.2022 року у справі №679/1136/21 (провадження №61-5238св22) та від 26.09.2022 року у справі №372/3235/20 (провадження №61-6797св22).
Відповідно до п. 5.10 типового договору про постачання електричної енергії, до якого приєдналися відповідачі шляхом фактичного споживання електроенергії, оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
Згідно з положеннями комерційної пропозиції, яка є додатком №4 до договору про постачання електричної енергії, платіжні документи на оплату надаються споживачам після 5 числа після закінчення розрахункового періоду через персональну сторінку споживача на веб-сайті електропостачальника або електронним чи поштовим зв`язком. Оплата рахунку здійснюється протягом 10 робочих днів від дня отримання, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.
Розрахунковим періодом за договором про постачання електричної енергії є календарний місяць (п. 5.8 договору).
Заборгованість відповідачів по сплаті послуг за електропостачання, у стягненні якої судом першої інстанції відмовлено, виникла за період з 01.04.2019 року по 01.03.2020 року. Відповідний строк виконання грошових зобов`язань зі сплати житлово-комунальних послуг за вищенаведений період нарахування заборгованості настав 20.05.2019 року, 20.06.2019 року, 20.07.2019 року, 20.08.2019 року, 20.09.2019 року, 20.10.2019 року, 20.11.2019 року, 20.12.2019 року, 20.01.2020 року, 20.02.2020 року, 20.03.2020 року, 20.04.2020 року за кожен попередній місяць відповідно. 
Таким чином, враховуючи що строк позовної давності щодо кожного із вказаних грошових зобов`язань до дати введення карантину на території України не збіг, застосування судом наслідків спливу позовної давності щодо стягнення відповідних платежів є необґрунтованим.
Суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, невірно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд проводить розподіл судових витрат наступним чином.
З урахуванням результату розгляду апеляційної скарги, позовні вимоги задоволено повністю, відтак з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Хмельницькенергозбут» за розгляд справи в суді першої інстанції підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684 грн., по 1342 грн. з кожного. 
В суді апеляційної інстанції позивачем ТОВ «Хмельницькенергозбут» сплачено 4026 грн. судового збору, відтак вказана сума підлягає компенсації за рахунок відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках. 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 48482,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» 1342 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді першої інстанції та 2013 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» 1342 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді першої інстанції та 2013 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                        Р.С. Гринчук

                                                                               А.М. Костенко

                                                                               Т.В. Спірідонова