ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" жовтня 2023 р.           Справа№ 927/61/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Майданевича А.Г.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Ткаченка Б.О. 
 
при секретарі судового засідання Новосельцеві О.Р.                                
за участю представників:
від прокуратури - Іващенко С.О.;
від    позивача 1: Мойсієнко Н.О.;
від позивача 2: не з`явився;
від відповідача - Бузина Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" 
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2023 
у справі №927/61/23 (суддя - Демидова М.О., повний текст складено - 31.05.2023) 
за позовом заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі 
1: Північного офісу Державної аудиторської служби України та 
2: Управління освіти Чернігівської міської ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів"    
про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 323  012,11 грн,-
ВСТАНОВИВ:
        Короткий зміст позовних вимог
У січні 2023 року заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Чернігівської області в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України та Управління освіти Чернігівської міської ради з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів", в якій просив:
- визнати недійсними укладені між Управлінням освіти Чернігівської міської ради та ТОВ "Енера Чернігів" додаткові угоди № 1 від 07.12.2021, № 2 від 08.12.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу № 3101155ВЦ  від 06.12.2021;
- стягнути з ТОВ "Енера Чернігів" на користь Управління освіти Чернігівської міської ради безпідставно отримані кошти в сумі 312  012,11 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що додаткові угоди до договору, укладені з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору після його укладення і збільшення ціни за одиницю товару та, як наслідок, до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2023 у справі №927/61/23 позовні вимоги задоволено повністю.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції послався на те, що додаткові угоди № 1 від 07.12.2021 та № 2 від 08.12.2021  про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу № 3101155ВЦ від 06.12.2021 укладені в порушення вимог п.2 ч. 5    статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та відповідно до ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України, а тому існують підстави вважати, що кошти, які сплачені позивачем - 2 за товар, який не був поставлений ТОВ "Енера Чернігів", підлягають стягненню з відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права. 
Апелянт посилається на відсутність підстав для здійснення прокурором самостійного представництва інтересів держави в суді у даній справі, оскільки прокурор звернувся в інтересах особи, яка не має статусу позивача у справах щодо оскарження процедур закупівлі, проведених відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі». Вважає, що відповідно до Положення про Державну аудиторську службу України, Держаудитслужба наділена повноваженнями самостійно звертатися до суду в інтересах держави у разі виявлення під час планових перевірок порушень у сфері закупівель. Крім того, зауважує, що Управління освіти Чернігівської міської ради на звернення прокурора з листами від 13.11.2022 та від 28.11.2022 повідомило, що не зверталося до суду із позовом про визнання недійсними додаткових угод до договору, оскільки факт порушення Управлінням освіти  під час проведення закупівлі товару суб`єктами, уповноваженими на здійснення відповідного контролю, встановлено не було, що укладання додаткових угод, якими було передбачено підвищення ціни на одиницю товару було здійснено у відповідності до норм ЗУ «Про публічні закупівлі», 
Також, апелянт вказує про документально підтверджений ним факт коливання цін у бік збільшення та не погоджується з посиланням суду на те, що витяги із сайту Оператора ринку не можуть бути об`єктивним підтвердженням коливання цін електроенергії на ринку, як це передбачено ч.2 п.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки чинним законодавством не регламентовано та не визначено, якими саме документами може підтверджуватись коливання ціни товару на ринку, не визначено ані форму, ані зміст таких документів. Наголошує, що позивач 2 протягом дії договору не звертався до відповідача з пропозиціями внесення змін до договору або розірвання договору, також мав право не підписувати додаткові угоди.
Крім того,  апелянт звертає увагу на те, що прокурор обґрунтував стягнення коштів у розмірі 323  012,11 грн, як суму за недопоставлений товар в обсязі 82  823,6179 кВт*год, при цьому прокурором самостійно було визначено кількість електричної енергії, яку ТОВ «Енера Чернігів» мало поставити позивачу-2 у розмірі 653  676,618 кВт*год, що не відповідає обсягам електричної енергії, визначеної умовами договору.

Узагальнені доводи відзиву заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури на апеляційну скаргу 

Як вбачається з відзиву на апеляційну скаргу, поданого 07.08.2023, прокурор просить залишити апеляційну скаргу   без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 у справі    № 927/61/23 залишити без змін.
Прокурор зазначає, що доводи, викладені відповідачем у апеляційній скарзі  є необгрунтованими та спростовуються викладеними у позовній заяві доводами та поданими доказами. Вказує, що підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі - Північного офісу Держаудитслужби та Управління освіти Чернігівської міської ради стало, незважаючи на виявлені порушення вимог законодавства про державні закупівлі, не вжиття органами, уповноваженими на здійснення відповідних функцій держави у даних спірних правовідносинах в особі позивачів до цього часу належних заходів до визнання недійсними додаткових угод до договору № 3101155/5ВЦ від 06.12.2021 на постачання електричної енергії та повернення надмірно сплачених коштів, у тому числі шляхом звернення до суду із позовною заявою. 
Також прокурор вказує, що на момент укладення договору діяв Закон України «Про публічні закупівлі» (в редакції Закону від 19.04.2020), яка розповсюджується на правовідносини щодо зміни істотних умов договору про закупівлю, а саме приписи ст. 41 цього Закону. Передбачена норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%, інше тлумачення відповідної норми Закону України «Про публічні закупівлі», на думку прокурора, нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.
Так, відповідачем послідовно збільшувалась вартість електроенергії на максимально визначений Законом відсоток, у зв`язку з чим, обсяг поставленої електричної енергії скоротився настільки, що з жовтня 2021 року запланованої поставки електроенергії для навчальних закладів не відбулось взагалі. В обґрунтування таких дій відповідачем було надіслано листи Управлінню освіти Чернігівської міської ради про внесення змін до договору № 3101155/5ВЦ від 06.12.2021 про збільшення ціни за 1кВт*год електроенергії та зменшення обсягу її постачання, підставою такого підвищення ціни стала, як вказував відповідач, інформація з сайту Оператора ринку (скриншот із сайту). Прокурор вважає зазначені документи не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», не підтверджено належними доказами коливання ціни товару у сторону збільшення, та як наслідок, додаткові угоди  № від 07.12.2021 та № 2 від 08.12.2021 до договору № 3101155/5ВЦ від 06.12.2021 укладено за відсутності визначених на те законодавчих підстав, тому при укладенні додаткових угод порушено п.2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», у зв`язку з чим, на думку прокурора, вони підлягають визнанню недійсними.
Щодо обґрунтування стягнення коштів у розмірі 323  012,11 грн прокурор зазначає, що виходячи з первісної ціни у договорі від 06.12.2021 № 3101155/5ВЦ, без урахування додаткових угод, Управління освіти Чернігівської міської ради повинно було б сплатити за фактично поставлену у листопаді-грудні 2021 року електроенергію 2 226 326,70 грн (570853 кВт*год х 3,90 грн). Проте, фактично сплачено 2 549 338,81 грн.
Отже, різниця між сумою коштів, які фактично перераховано ТОВ «Енера Чернігів» за електроенергію по ціні, визначеної додатковими угодами, та сумою за електроенергію по ціні, згідно умов договору від 06.12.2021 № 3101155/5ВЦ без урахування додаткових угод, становить 323 012,11 грн (2 549 338,81 грн - 2 226 326,70 грн), що і складає ціну позову.
Враховуючи первісну ціну в договорі відповідач мав би поставити 653676,618 кВт*год електроенергії (2 549 338,81грн/3,90 грн), замість фактично поставлених 570853 кВт*год.
Отже, відповідач передав позивачу -2 меншу кількість товару, а саме на 82823,6179 кВт*год (653676,618 кВт*год - 570853 кВт*год), а позивачем внаслідок незаконного укладення додаткових угод про підвищення ціни недоотримано товар в цій кількості вартістю 323 012,11 грн.
Таким чином, прокурор зауважує, що  в результаті укладення сторонами з порушенням вимог закону додаткових угод, якими незаконно збільшено ціну, з місцевого бюджету позивачем -2 безпідставно та у надмірній сумі сплачено відповідачу бюджетні кошти у сумі 323 012,11 грн за недопоставлений товар, які підлягають поверненню відповідачем до бюджету.
Крім того, прокурор звертає увагу, що підстави для задоволення клопотання про зупинення провадження у справі № 927/61/23 відсутні, оскільки Велика Палата Верховного Суду 21.06.2023 прийняла постанову у справі № 905/1907/21.

Узагальнені доводи письмових пояснень управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області  на апеляційну скаргу 

14.08.2023 Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області  до Північного апеляційного господарського суду подано письмові пояснення, в яких воно зазначає наступне.
Відповідно до п. 5.2.1.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Північного офісу Держаудитслужби на IV квартал 2022 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Управління освіти Чернігівської міської ради за період з 01.09.2021 по 31.12.2022. Акт ревізії від 28.03.2023 № 03-30/03 підписано без заперечень.
У зв`язку з тим, що під час проведення ревізії виявлені порушення не усунуті згідно з п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю», п. 46 Порядку проведення Інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550, Управлінню освіти направлено вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 06.04.2023 №262503-14/1144-2023.
Листом від 07.04.2023 № 262503-17/1169-2023 проінформовано Чернігівську окружну прокуратуру про результати ревізії, а також, про результати ревізії у відповідності до п.47 Порядок № 550 інформовано Чернігівську міську раду листом від 11.04.2023 № 262503- 13/1202-2023.
На виконання вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства, Управлінням освіти листом від 02.05.2023 №116/23вих/02.09/173/18/2023/вх/2-09 повідомлено, що у провадженні Господарського суду Чернігівської області перебувають справи № 927/61/23 та № 927/62/23 за позовом заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Північного офісу Держаудитслужби, Управління освіти Чернігівської міської ради до ТОВ «Енера Чернігів» про визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів з тих самих підстав, що і викладені в акті перевірки. Наразі рішення по даним справам не прийнято. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на рішення Господарського суду Чернігівської області у справі №927/61/23  передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2023 витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/61/23.
23.06.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 927/61/23.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2023 у справі №927/61/23   та призначено розгляд справи на 04.09.2023.            
Судове засідання 04.09.2023 не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючого судді - Майданевича А.Г. на лікарняному.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 справу №927/61/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2023  призначено до розгляду на 09.10.2023.

Явка представників сторін

Представник позивача 2 у судове засідання призначене на 09.10.2023 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (№1401306240291 вручено 26.09.2023 за розпискою Стьопіної). 
Згідно з ч. 12  ст. 270 Господарського процесуального кодексу України   неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання принципів розумності строків розгляду справи судом, враховуючи те, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача 2, який належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Пояснення представників сторін

Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції 09.10.2023 наполягала на доводах  апеляційної скарги, просила її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Прокурор у судовому засіданні апеляційної інстанції 09.10.2023 заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав свої доводи, викладені у позовній заяві, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення першої інстанції без змін.
Представник позивача 1 у судовому засіданні в режимі відеоконференції 09.10.2023 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а  рішення суду першої інстанції - без змін.

Розгляд клопотань

14.08.2023 Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області  до Північного апеляційного господарського суду подано письмові пояснення, до яких додані додаткові докази, а саме: копію вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 06.04.2023 № 262503-14/1144-2023; копію листа на Управління Служби безпеки України в Чернігівській області від 07.04.2023 № 262503-17/1153-2023; копію листа на Чернігівську окружну прокуратуру від 07.04.2023 № 262503-17/1169-2023; копію листа на Чернігівську міську раду від 11.04.2023 № 262503- 13/1202-2023; копію листа - відповіді Управління освіти Чернігівської міської ради 02.05.2023 № 116/23вих/02.09/173/18/2023/вх/2-09; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань.
Розглянувши  у судовому засіданні надані позивачем-1 долучені до справи додаткові докази, колегія суддів дійшла висновку про залишення їх без розгляду, враховуючи наступне.
За ч. 2  ст. 207 ГПК України  суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
Ухвалою  Північного апеляційного господарського суду від  24.04.2023  встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань у письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, а також попереджено учасників справи, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду у відповідності до ч.2 ст. 207 ГПК України (п.3 п.4). Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, позивач 1 отримав зазначену ухвалу суду 09.08.2023.
Отже, позивач 1 надав додаткові докази 14.08.2023, тобто після встановленого на це строку, тому колегія суддів вважає за необхідне дані докази  залишити без розгляду на підставі ч. 2  ст. 207 ГПК України.
Крім того,   20.06.2023 до Північного апеляційного господарського суду відповідачем було подано клопотання про зупинення провадження у справі до ухвалення рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №905/1907/21 у подібних правовідносинах. Клопотання обґрунтоване тим, що для досягнення єдності практики колегія суддів Верховного Суду у справі №905/1907/21 вважає за необхідне уточнення висновку, наведеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20 шляхом зазначення того, що прокурор може звертатись до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування та некомерційного комунального підприємства з вимогою про визнання недійсним правочину, укладеного комунальним підприємством та про стягнення коштів на користь такого комунального підприємства (як частини двосторонньої реституції) або на користь держави (у разі, якщо це передбачено законом), та передала справу №905/1907/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду (ухвала Верховного Суду від 21.12.2022 у справі №905/1907/21).
Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу від 07.08.2023 заперечував щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що  Великою Палатою Верховного Суду 21.06.2023 прийнято постанову у справі № 905/1907/21, тому підстави для задоволення клопотання про зупинення провадження у справі № 927/61/23 відсутні.
Представник відповідача у судовому засіданні просила залишити клопотання про зупинення розгляду справи № 927/61/23 без розгляду, оскільки Великою Палатою Верховного Суду 21.06.2023 прийнято постанову у справі № 905/1907/21. 
Колегія суддів погоджується до доводами сторін, що відсутні підстави для задоволення клопотання про зупинення провадження у справі № 927/61/23, оскільки на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду 21.06.2023 прийнято постанову у справі № 905/1907/21, у зв`зку з чим, залишає його без розгляду.
Межі розгляду справи
Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.    Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

          Судом першої інстанції встановлено, що   Управлінням освіти Чернігівської міської ради у листопаді 2021 року проведено закупівлю 679745 кВт*год (ДК 021:2015:09310000-5:  Електрична енергія) з очікуваною вартістю 2 651 005,50 грн за бюджетні кошти та розміщено тендерну документацію з вимогами до учасників та предмету закупівлі. Відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій від 08.11.2021 переможцем торгів визнано ТОВ «Енера Чернігів».
               За результатом процедури закупівлі 06.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" (постачальник, відповідач) та Управлінням освіти Чернігівської міської ради (споживач, позивач-2)  укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №3101155/5ВЦ від 06.12.2021.
                      Відповідно до п. 1.1 договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.
                Згідно із п. 2.1, 2.2 договору постачальник продає електричну енергію за ДК 021:2015 09310000-5 - Електрична енергія споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Обсяги - 679745 кВт/год.
Пунктом 3.1 договору встановлено, що початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до договору.
За умовами п. 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. Ціна за 1 кВт/год електричної енергії, без урахування тарифів на її розподіл, становить 3,90 грн. з урахуванням ПДВ, у тому числі:
- ціна електричної енергії - 2,956070 грн;
- тариф щодо послуги на передачу електричної енергії оператору системи передачі ПрАТ "НЕК "Укренерго", відповідно до укладеного між постачальником та ОСП договором - 0,29393 грн;
- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 0,65 грн.
Загальна вартість всього обсягу поставки складає 2 651 005,50 грн з ПДВ.
                   Відповідно до п. 5.2 договору спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника (додаток 2 до договору).
                      За змістом п. 6.1 договору споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому договорі.
Відповідно до п 1, 2 п. 13.4 договору істотні умови договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача. Сторони можуть внести зміни до договору у разі зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника, а також у випадку зменшення обсягу споживчої потреби товару. В такому випадку ціна договору зменшується в залежності від зміни таких обсягів; 2) збільшення ціни за одиницю товару до    10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
                 У разі коливання ціни товару на ринку постачальник (учасник) письмово звертається до споживача (замовника) щодо зміни ціни за одиницю товару. Наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується довідками або листами (завіреними копіями довідок/листів відповідних органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, щодо розміру цін на товар на момент укладання договору та на момент звернення до вказаних органів, установ, організацій.
У пункті 14.1 договору сторони визначили, що договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач,  а саме до 31.12.2021 та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до договору та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника.            
06.12.2021 споживач підписав заяву-приєднання до договору (додаток №1).
У заяві-приєднання зазначено початок постачання електричної енергії з 22.11.2021.
Відповідно до умов Комерційної пропозиції, що є додатком № 2 до договору, ціна електричної енергії - 3,90 за 1 кВт/год; договір набирає чинності з дня, наступного за днем отримання постачальником заяви-приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії споживачу, в якій вказано про обрання Комерційної пропозиції, якщо протягом трьох робочих днів споживачу не буде повідомлено про невідповідність його критеріям обраної комерційної пропозиції. Договір діє до моменту початку постачання електричної енергії споживачам іншим постачальником. У разі, якщо на момент подання заяви-приєднання до договору на об`єкт споживача було припинено/призупинено постачання електричної енергії або надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, то постачання здійснюється після відновлення, у встановленому законодавством порядку, надання відповідних послуг.
                Згідно п. 5.7 договору оплата акту (рахунка) постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у акті (рахунку), який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.
             Відповідно до додатку 2 до договору - Комерційної пропозиції: термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та термін його оплати: рахунок надається не пізніше десятого робочого дня з дати завершення розрахункового періоду. Оплата рахунку постачальника за договором має бути здійснена протягом 10-20 календарних днів з моменту отримання рахунку.
            У подальшому за ініціативою ТОВ "Енера Чернігів" між відповідачем та позивачем-2 було укладено додаткові угоди щодо зміни ціни до договору, що стосувалися зміни ціни за одиницю товару та обсягів постачання електричної енергії, а саме:    
- додаткову угоду    №1 від 07.12.2021, за умовами якої збільшено ціну з 23.11.2021 за 1 кВт*год - до 4,254372 грн (з ПДВ).
- додаткову угоду №2 від 08.12.2021, за умовами якої збільшено ціну збільшено ціну з 28.11.2021 за 1 кВт*год - до 4,50720 грн з ПДВ.
                  Зміни до договору шляхом укладення додаткових угод щодо зміни ціни внесено сторонами на підставі  листа, адресованого відповідачем на адресу позивача-2 №03.1/6239 від 01.12.2021, №№03.1/6238 від 01.12.2021. У листах щодо обґрунтування укладення додаткової угоди ТОВ «Енера Чернігів» зазначає, що з 01.07.2019 відповідної до Закону України «Про ринок електроенергії» розпочався другий етап реформування енергоринку, а саме запроваджено нову модель цього ринку, де оператори системи розподілу, електропостачальники купують електроенергію для своїх споживачів та посилається на підвищення ціни за електроенергію, відсутність можливості постачати електричну енергію за збитковою ціною та просить підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни, посилаючись на інформацію із сайту Оператора ринку (скріншот з сайту).
                   Додатковою угодою №3 від 29.12.2021 сторони внесли зміни у п. 5.1 договору та визначили, що загальна вартість    всього обсягу поставки складає                2 549 338,81 грн з ПДВ.
На виконання умов договору між позивачем-2 та відповідачем підписано Акти приймання-передачі товарної продукції-активної електричної енергії №3101155УЗЮ1155УЗВЦ/175829/1 від 09.12.2021 на суму 2 180,10 грн з ПДВ, №31011551ВЦ/175829/1 від 09.12.2021 на суму 486 007,13 грн з ПДВ, №3101155УЗВЦ/179159/1 від 22.12.2021 на суму 7 761,40 грн з ПДВ, №31011551ВЦ/179151/1 від 22.12.2021 на суму 2 053 390,18 грн з ПДВ.
                          Позивач-2 повністю розрахувався за поставлену відповідачем на підставі перерахованих вище актів електричну енергію, що підтверджено платіжними документами.
                    За доводами прокурора вартість 1 кВт*год електричної енергії за договором №3101155/5ВЦ від 06.12.2021 протягом його дії у листопаді 2021 році зросла на 0,6072 грн (з 3,90 грн до 4,50720грн) або на 15,57%,  а обсяг  постачання електроенергії зменшився на 108892 кВт*год (679745 кВт*год - 570853 кВт*год ) або на 16,02%.
                   Прокурором вказано, що укладення вказаних вище угод про зміну істотних умов договору закупівлі шляхом збільшення ціни на електроенергію свідчить про недобросовісність дій відповідача після перемоги на аукціоні та порушення принципів закупівель, визначених Законом. Таким чином, відповідачем, під час укладення додаткових угод всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", збільшено ціну електричної енергії без належного підтвердження наявності коливання ціни. Замовником, здійснено оплату товару значно за вищою ціною, ніж вони розраховували під час укладення договору. Такі недобросовісні дії відповідача роблять результат закупівлі невизначеним та тягнуть за собою неефективне використання бюджетних коштів. Сторонами договору на час звернення прокурора до суду не вжито жодних заходів щодо приведення ціни електроенергії за договором до економічно обгрунтованої.
                      Враховуючи, що внесення змін до спірного договору здійснено з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", тобто, належним чином не обґрунтовано та порушує інтереси суспільства та держави в особі Управління освіти Чернігівської міської ради, прокурор звертається до суду з вимогою про визнання вищезазначених додаткових угод недійсними.                  
                       Прокурор у позові зазначає, що внаслідок укладення з порушенням вимог закону додаткових угод  №1 від 07.12.2021, №2 від 08.12.2021, укладених з різницею в один день, якими незаконно збільшено ціну на електричну енергію, з місцевого бюджету Управлінням освіти безпідставно та у надмірній сумі сплачено відповідачу бюджетні кошти у сумі 323 012,11 грн за недопоставлений товар в обсязі 653676,618 кВт*год, чим порушено інтереси держави. Таким чином, у разі визнання недійсними спірних додаткових угод, грошові кошти у сумі  323 012,11 грн підлягають стягненню з відповідача    на користь позивача-2    та поверненню до бюджету на підставі ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу    України.  Обрахунок здійснено виходячи з первісної, узгодженої сторонами на час укладання договору № 3101155/5ВЦ від 06.12.2021 ціни за 1 кВт*год у розмірі 3,90 грн (з ПДВ), без урахування додаткових угод.  Отже, різниця між сумою коштів, які фактично перераховано TOB «Енера Чернігів» (2 549 338,81 грн) за електроенергію за ціною, визначеною додатковими угодами та сумою за електроенергію за ціною, згідно умов договору № 3101155/5ВЦ від 06.12.2021 без урахування додаткових угод, становить  323 012,11  грн. (2  549 338,81 грн - 2 226 326,70 грн), що і складає ціну даного позову.
                      Чернігівська окружна прокуратура звернулась до суду з позовом в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України та Управління освіти Чернігівської міської ради.
                
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Щодо наявності підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді, слід зазначити наступне.
Відповідно до частини третьої    статті 3 ГПК України    до господарського суду у справах, віднесених    законом    до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким    законом    надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно із частиною третьою    статті 41 ГПК України    у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким    законом    надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Стаття 53 ГПК України    встановлює, що у визначених    законом    випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Відповідно до частини четвертої    статті 53 ГПК України    прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені    законом    підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 05.10.2022 у справі  №923/199/21)  
У пункті 55 постанови від 14.12.2022 у справі № 2-3887/2009 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ці висновки актуальні також щодо участі територіальної громади в цивільних правовідносинах та судовому процесі.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України (частина друга    статті 19 Конституції України).
Пунктом 3 частини першої    статті 131-1 Конституції України    передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у    статті 23 Закону № 1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015. Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
              Згідно з абзацами першим та другим частини третьої    статті 23 Закону № 1697-VII    прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Позов у цій справі заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури подав в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України та Управління освіти Чернігівської міської ради, з посиланням на їх бездіяльність щодо захисту інтересів держави, які полягають у забезпеченні реалізації принципів регулювання бюджетних відносин під час здійснення    публічних закупівель.
Прокурором у позовній заяві зазначено, що необхідність звернення з цим позовом зумовлена потребою захистити інтереси держави у зв`язку із нездійсненням відповідних повноважень органом Державної аудиторської служби України - Північним офісом Держаудитслужби, який держава наділила повноваженнями щодо реалізації державної політики у сфері державного фінансового контролю, зокрема при здійсненні державних закупівель (стаття 7 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 5, 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", Положення про Державну аудиторську службу України, затверджене        постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43). Прокурор вважає, що укладання додаткових угод з порушенням вимог законодавства свідчить про нераціональне і неефективне використання бюджетних коштів, що створює загрозу порушення інтересів держави у бюджетній сфері.
Посилаючись на положення Закону України "Про публічні закупівлі", Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", Положення про Державну аудиторську службу України, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель (аналогічний висновок у подібних правовідносинах щодо визначення позивачем у справі офісу Держаудитслужби викладено у постановах        Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №    911/1497/18, від 30.07.2020 у справі №904/5598/18),        тобто Північний офіс Держаудитслужби є компетентним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, і відхиляє відповідні доводи скаржника про відсутність у нього таких повноважень.
Прокурор звертався до Північного офісу Держаудитслужби листами від 10.11.2022, від 21.11.2022, у яких повідомив про виявлені порушення законодавства при укладенні між позивачем 2      та відповідачем додаткових угод щодо зміни ціни електричної енергії, а також просив зазначити інформацію щодо проведення моніторингу процедури закупівлі та про звернення до суду із відповідним позовом.
Тобто, прокурором було повідомлено позивача 1      про виявлені порушення та необхідність вжиття заходів представницького характеру для захисту законних інтересів держави.
  Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області листом  №262525-17/2926-2022 від 30.11.2022 повідомило прокурора, що заходи державного фінансового контролю в Управлінні освіти Чернігівської міської не проводились, проте планом передбачені.
У подальшому, за інформацією Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області №262525-17/224-2023 від 18.01.2023, останній вказав про те, що  28.12.2022 розпочато ревізію  фінансово-господарської діяльності Управління освіти Чернігівської міської ради за період з 01.04.2021 - 30.11.2022 та  29.12.2022 ревізія була зупинена  на підставі п. 22 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, у зв`язку із необхідністю проведення зустрічних звірок.
Отже, зі змісту вказаних листів слідує, що позивач 1 не вжив жодних належних та ефективних заходів для усунення порушень, про які повідомлено прокурором.
                      Необхідність звернення з позовом зумовлена потребою захистити інтереси держави у зв`язку із нездійсненням відповідних повноважень органом Державної аудиторської служби України - Північним офісом Держаудитслужби, який держава наділила повноваженнями щодо реалізації державної політики у сфері державного фінансового контролю, зокрема при здійсненні державних закупівель (ст. 7 Закону України "Про публічні закупівлі", ст.ст.  5,10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", Положення про Державну аудиторську службу України).
               З урахуванням наведеного Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель.
Стосовно позову, поданого заступником керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління освіти Чернігівської міської ради, колегія суддів зазначає наступне.
Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури у позові зазначив, що порушення законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткових угод про збільшення ціни товару після укладення договору про закупівлю, не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу порушення економічних інтересів держави.
Як наслідок, укладення додаткових угод з порушенням вимог законодавства свідчить про нераціональне та неефективне використання бюджетних коштів, що створює загрозу порушення економічних (майнових) інтересів держави у бюджетній сфері.
Таким чином, у зазначеному випадку, за доводами заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури, наявний як державний, так і суспільний інтерес.
Здійснивши аналіз абзацу першого частини третьої    статті 23 Закону № 1697-VII, Велика Палата Верховного Суду в пункті 37 постанови від 26.06.2019 у справі     № 587/430/16-ц дійшла висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
У пункті 76 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду підтримала вищевказаний висновок та зазначила, що відповідно до частини третьої    статті 23 Закону № 1697-VII    прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття «компетентний орган» у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (див. пункт 27 зазначеної постанови).
За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в пункті 69 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, підпункті 8.19 постанови від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 та пункті 40 постанови від 18.01.2023 у справі    №488/2807/17, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом novit curia    («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування (стаття 7 Конституції України).
Відповідно до частин першої та другої    статті 2 Закону № 280/97-ВР    місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах    Конституції    і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 2.1.1. Положення про управління освіти Чернігівської міської ради (затвердженого рішенням міської від 28.01.2021 №4/VІІІ-4), Управління освіти Чернігівської міської ради є виконавчим органом міської ради. Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, має право відкривати        і закривати рахунки у територіальних органах Державної казначейської служби України.        Завданнями управління, крім іншого, є реалізація державної політики у сфері загальної середньої, дошкільної, позашкільної і професійної (професійно-технічної) освіти, забезпечення якості освіти на території міста, доступності дошкільної, початкової та базової середньої освіти, позашкільної освіти.
Відповідно до п.3 частини 2    статті 22 Бюджетного кодексу України    головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, є місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.
Управління освіти Чернігівської міської ради є виконавчим органом міської ради, який в розумінні    статті 22 Бюджетного кодексу України, є розпорядником бюджетних коштів (за рахунок яких здійснювалася закупівля електричної енергії за Договором), що уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету та зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави в бюджетній сфері та публічних закупівель.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17        зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абз.3 ч.4 ст.23 Закону "Про прокуратуру").
Аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №917/341/19, від 02.02.2021 у справі №922/1795/19, від 07.04.2021 у справі №917/273/20, від 18.06.2021 у справі №927/491/19.
Так, у справі №927/491/19 прокурор звернувся з позовом від імені Відділу як сторони договору, який судом було визнано недійсним. У позові прокурор просив стягнути кошти на користь Відділу як сторони договору. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати касаційного господарського суду дійшов висновку, що прокурор правильно визначив Відділ як позивача, враховуючи, що позов містить вимогу про стягнення надмірно сплачених за договором грошових сум на користь Відділу (і не містить вимоги про стягнення отриманого за договором в дохід держави).
У справі, що переглядається, договір та додаткові угоди до нього укладено між ТОВ "Енера Чернігів"    та Управлінням освіти Чернігівської міської ради, тобто останнє є стороною договору.
Крім цього, Управління освіти Чернігівської міської ради є виконавчим органом міської ради.
Прокурор звертався до Управління освіти Чернігівської міської ради з листом від 07.11.2022, в якому повідомив про виявлені порушення законодавства при укладенні між позивачем-2 та відповідачем додаткових угод щодо зміни ціни електричної енергії, а також просив зазначити інформацію щодо проведення моніторингу процедури закупівлі та про вжиття відповідних заходів щодо усунення цих порушень.
Згідно відповідей Управління освіти Чернігівської міської ради управління освіти Чернігівської міської ради №447/22вих/02.09/994/20/2022/вх/2 від 28.11.2022, №446/22/вих/02.09/1048/20/2022/вх/2-09 від 28.11.2022 на запити прокуратури, останнього повідомлялось про те, що факт порушення законодавства під час проведення закупівлі суб`єктами, уповноваженими на здійснення відповідного контролю, не встановлено. Управлінням освіти зазначено, що укладення додаткових угод, якими було передбачено підвищення ціни за одиницю товару, було здійснено у відповідності до норм  Закону України «Про публічні закупівлі».
             Судом враховуються  доводи  прокурора, у яких останній вказав про те, що Управління освіти    Чернігівської міської ради, у розумінні приписів  ст. 22 Бюджетного кодексу України,  є головним розпорядником бюджетних коштів, що уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету та зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим  сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та у сфері публічних закупівель. Проте, Управлінням  належний контроль за ефективністю та цільовим використанням бюджетних коштів не здійснювався.  Правові та економічні засаді здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначені у  Законі України «Про публічні закупівлі».
                    Незважаючи на те, що прокурором було повідомлено позивача-2 про допущені порушення при укладенні оскаржуваних додаткових угод, орган місцевого самоврядування не вжив жодних заходів для захисту інтересів держави.
Управлінням освіти підтверджено нездійснення жодних заходів, спрямованих на звернення до суду з відповідним позовом.
Вказане свідчить про нездійснення Управлінням захисту інтересів держави, яке проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний щодо порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
Отже, у    заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури наявні підстави для здійснення представництва інтересів держави у суді в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України та Управління освіти Чернігівської міської ради, у порядку    ст.23 ЗУ "Про прокуратуру".
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 (справа №912/2385/18) невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
До моменту звернення прокурора з даним позовом до господарського суду позивачі заходи для усунення порушень законодавства після отримання повідомлень у порядку ч.4    ст. 23 Закону України "Про прокуратуру"    не вживали, не зверталися до суду з позовом про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 07.12.2021 та № 2 від 08.12.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №3101155/5ВЦ від 06.12.2021, тобто дії позивачів свідчать саме про обізнаність порушення інтересів держави (понесення витрат у зв`язку з укладенням спірних додаткових угод), їх бездіяльність щодо захисту порушених економічних (майнових) інтересів держави та усвідомлену пасивність їх поведінки, оскільки розуміючи порушення інтересів держави та маючи відповідні повноваження для їх захисту, за відповідним захистом не зверталися.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість звернення заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України та Управління освіти Чернігівської міської ради з даним позовом та наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді.
З огляду на викладене, доводи відповідача про відсутність підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді не знайшли свого підтвердження.
Стосовно недійсності додаткових угод, колегія суддів зазначає наступне.
                  У частині першій  ст. 175 Господарського кодексу України  майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються  Цивільним кодексом України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі   ст. 185 Господарського кодексу України  до укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків та публічних торгів.
Статтею 655 Цивільного кодексу України  визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частин 4, 5  ст. 656 Цивільного кодексу України  до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.
У даній справі сторони уклали договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог  Закону України "Про публічні закупівлі", який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.
Положеннями  статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі"  визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.
Вказаний Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм  Цивільного кодексу України  та  Господарського кодексу України  з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1  ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").
Відповідно до частини 5  статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі"  істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії; 3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку; 6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.
У зв`язку з необхідністю забезпечення потреб оборони під час дії правового режиму воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях можуть бути змінені істотні умови договору про закупівлю (після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі) замовником за яким є суб`єкт, визначений у частині першій  статті 2 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", а саме: обсяг закупівлі, сума договору, строк дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг.
У абзаці 2 частини 3  ст. 6 Цивільного кодексу України  визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Отже,  Закон України "Про публічні закупівлі"  встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених  ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме за пунктом 2 частини 5 наведеної норми - у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю що надає сторонам право змінювати умови договору щодо збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку.
Як встановлено судом, сторони у п. п 1, 2 п. 13.4 договору погодили, що істотні умови договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача. Сторони можуть внести зміни до договору у разі зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника, а також у вицадку зменшення обсягу споживчої потреби товару. В такому випадку ціна договору зменшується в залежності від зміни таких обсягів; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. У разі коливання ціни товару на ринку постачальник (Учасник) письмово звертається до споживача (Замовника) щодо зміни ціни за одиницю товару. Наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується довідками або листами (завіреними копіями довідок/листів відповідних органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, щодо розміру цін на товар на момент укладання договору та на момент звернення до вказаних органів, установ, організацій).
Таким чином, відповідач повинен довести належними доказами наявність підстав для внесення змін до договору в частині збільшення ціни товару та для застосування пункту 2 частини 5  ст. 41  Закону України "Про публічні закупівлі".
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 924/1240/18 з подібних правовідносин вказав, що у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (п. 8.10 постанови).
Судом першої інстанції встановлено, що станом на момент підписання договору сторони погодили всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог частини 3  статті 180 Господарського кодексу  України та  Закону України "Про публічні закупівлі".
Матеріалами справи підтверджено факт укладання між відповідачем та позивачем- 2 додаткових угод до договору, якими було збільшено ціну на електричну енергію    більш ніж на 10 %, а саме:  №1 від 07.12.2021; №2 від 08.12.2021.
Обґрунтуванням укладання додаткових угод послугували надані відповідачем  листи №03.1/6239 від 01.12.2021, №03.1/6238 від 01.12.2021. У вказаних листах відповідач в обгрунтування підстав для укладення додаткових угод послався на те, що з 01.07.2019 відповідно до Закону України «Про ринок електроенергії» розпочався другий етап реформування енергоринку, а саме запроваджено нову модель такого ринку, де оператори системи розподілу, електропостачальники купують електроенергію для своїх споживачів та посилається на підвищення ціни за електроенергію, відсутність можливості постачати електричну енергію за збитковою ціною та просить підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни, посилаючись на інформацію із сайту Оператора ринку (скріншот з сайту, а.с. 36).
Колегія суддів, дослідивши зазначені листи та витяг із сайту Оператора ринку, погоджується з судом першої інстанції про те, що такі листи та витяг не містять інформації щодо коливання ціни на електричну енергію    в бік її збільшення в період з дати укладання договору (06.12.2021) до дати укладання спірних додаткових угод. Наданий ТОВ «Енера Чернігів» скріншот сайту не може виступати в якості належного і беззаперечного підтвердження коливання ціни на електроенергію та не може бути розцінений, як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до договору №3101155/5ВЦ від    06.12.2021 в частині збільшення вартості ціни.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наведені документи не можуть вважатися належним обґрунтуванням для зміни істотних умов договору, не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору на підставі п. 2. ч. 5  ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Таким чином, необхідність внесення зазначених змін ціни не можна вважати обґрунтованою та такою, що підтверджена документально. Вказані обставини відповідачем у справі не спростовано.
Суд зазначає, що укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом, тим самим спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.
Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та  статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі".
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.02.2020 у справі                       № 913/166/19.
Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма (ч. 4  ст. 36 Закону "Про публічні закупівлі") застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 04.08.2021 у справі № 912/994/20 з подібних правовідносин виклав правову позицію про те, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом так званого "каскадного" укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця (п. 57 постанови).
Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та  ст. 3 Закону "Про публічні закупівлі".
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при укладенні Управлінням    освіти Чернігівської    міської ради    та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» спірних додаткових угод до договору про постачання електричної енергії споживачу №3101155/5ВЦ від 06.12.2021, сторонами не дотримано вимог п. 2 ч. 5  ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки безпідставно змінили істотні умови договору, при укладенні додаткових угод сторонами договору належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни електроенергії в період виконання умов договору. Сторонами договору не підтверджено належними доказами коливання ціни природного газу і під час розгляду цієї справи.            
                      Відповідно до ч. 2  ст. 16 Цивільного кодексу України,  ст. 20 Господарського кодексу України  визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частина 2  ст. 20 Господарського кодексу України  серед способів захисту визначає визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.
                   Згідно ч. 1  ст. 203 Цивільного кодексу України  зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
                   У той же час, ч. 1  ст. 215 Цивільного кодексу України  передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою  ст. 203 цього кодексу.
                    Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності) згідно із ч. 1  ст. 207 Господарського кодексу України  може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або частково.
Враховуючи те, що додаткові угоди  №1 від 07.12.2021 та №2 від 08.12.2021  укладено з різницею в один день, з порушенням вимог п.2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними, а вимоги прокурора про визнання недійсними додаткових угод  №1 від 07.12.2021, №2 від 08.12.2021  до договору про постачання електричної енергії споживачу №3101155/5ВЦ від 06.12.2021  є обґрунтованими  та підлягають задоволенню.
            Згідно з приписами ч. 1  ст. 216 Цивільного кодексу України  недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
                Колегія суддів зазначає, що недійсність додаткових угод №1 від 07.12.2021,    №2 від 08.12.2021 не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані договором, тобто зобов`язання є договірними (подібні висновки наведені в постановах Верховного Суду від 13.07.2021 у справі №927/550/20, від 18.06.2021 у справі №927/491/19).
          Щодо стягнення коштів у розмірі 323 012,11 грн., слід зазначити наступне.
Відповідно до вимог    ст. 216 Цивільного кодексу України    недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
За приписами ч. 1    ст. 236 Цивільного кодексу України    нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Частиною 2    статті 712 ЦК України    передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно    ст. 655 Цивільного кодексу України    за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 669 Цивільного кодексу України    визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.
Відповідно до ч. 1    ст. 670 Цивільного кодексу України    якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Обов`язок повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами    Глави 54 Цивільного кодексу    "Купівля-продаж".
Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно договором, тобто і поставка електроенергії, і її оплата мають здійснюватися сторонами відповідно до умов саме первісної редакції укладеного договору.
Виходячи з первісної ціни у договорі від 06.12.2021 № 3101155/5ВЦ, без урахування додаткових угод, управління освіти Чернігівської міської ради повинно було б сплатити за фактично поставлену у листопаді-грудні 2021 року електроенергію 2 226 326,70 грн (570853 кВт*год х 3,90 грн). Проте, фактично сплачено 2 549 338,81 грн.
Отже, різниця між сумою коштів, які фактично перераховано ТОВ «Енера Чернігів» за електроенергію по ціні, визначеної додатковими угодами, та сумою за електроенергію по ціні, згідно умов договору від 06.12.2021 № 3101155/5ВЦ без урахування додаткових угод, становить 323 012,11 грн (2 549 338,81 грн - 2 226 326,70 грн), що і складає ціну позову.
Враховуючи первісну ціну в договорі відповідач мав би поставити 653676,618 кВт*год електроенергії (2 549 338,81грн/3,90 грн), замість фактично поставлених 570853 кВт*год.
Отже, відповідач передав позивачу меншу кількість товару, а саме на 82823,6179 кВт*год (653676,618 кВт*год - 570853 кВт*год), а позивачем внаслідок незаконного укладення додаткових угод про підвищення ціни недоотримано товар в цій кількості вартістю 323 012,11 грн.
Таким чином, в результаті укладення сторонами з порушенням вимог закону додаткових угод, якими незаконно збільшено ціну, з місцевого бюджету позивачем безпідставно та у надмірній сумі сплачено відповідачу бюджетні кошти у сумі 323 012,11 грн за недопоставлений товар, які підлягають поверненню до бюджету.
У разі визнання додаткових угод недійсними, у зв`язку із укладенням їх з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що отримана відповідачем оплата у сумі 323 012,11 грн за товар, який не був поставлений відповідачем, підлягає стягненню з нього на підставі частини першої    статті 670 ЦК України.  
  Інші доводи, викладені учасниками справи не входять до предмету доказування у даній справі, ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин, вірно встановлених судом першої інстанції, а також вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.
На переконання колегії суддів, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2023 у справі №927/61/23    задоволенню не підлягає. Рішення  Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2023 у справі №927/61/23    слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
                Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2023 у справі №927/61/23    залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2023 у справі №927/61/23    - залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Матеріали справи № 927/61/23 повернути до Господарського суду Чернігівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

          Повний текст постанови складено 17.10.2023 року.

Головуючий суддя                                                            А.Г. Майданевич 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                Б.О. Ткаченко