ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                                      
 
06 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 335/12138/21
провадження № 61-8877 св 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,
 
учасники справи:
позивач - акціонерне товариство«МетаБанк», 
відповідачі - ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
третя особа - районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «МетаБанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у складі судді Алєкєєнка А. Б. 
від 20 січня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду у складі колегії суддів: Крилової О. В., Кухаря С. В., Полякова О. З. від 11 квітня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
У листопаді 2021 року акціонерне товариство «МетаБанк» (далі - АТ «МетаБанк», товариство) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. 
В обґрунтування позову товариство зазначало, що 19 жовтня 2007 року між акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 601400585282А, за яким банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, а саме придбання нерухомого майна 
у сумі 45 360,00 доларів США на строк до 19 жовтня 2027 року шляхом зарахування коштів на рахунок позичальника, відкритий у банку, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 15 % річних.
19 жовтня 2007 року на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між товариством та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № 9014005852801 на належну їй квартиру, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О. Г.
З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника вони досягли згоди про зміну умов погашення кредиту шляхом зміни валюти кредитування з доларів США на гривню, визначених договором, уклавши 11 грудня 2014 року додаткову угоду № 1 до Кредитного договору та іпотечного договору.
Всупереч взятим на себе договірним зобов`язанням ОСОБА_1 кредит не повернула, належні проценти не сплатила, у зв`язку з чим виникла заборгованість і товариство було змушене звернутися до суду.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 
2021 року у справі № 335/9899/16-ц за позовом АТ «МетаБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором 19 жовтня 
2007 року у розмірі 446 377,82 грн, яка складається із заборгованості за простроченим кредитом в розмірі 361 925,85 грн, простроченим процентам у розмірі 50 742,62 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 
33 709,35 грн, розподілено судові витрати. 
Указане рішення суду позичальником також не виконано, кредитна заборгованість товариству не погашена.  
Позивач указував, що згідно з іпотечним договором предметом іпотеки для забезпечення виконання кредитного зобов'язання є належна ОСОБА_1 на праві власності квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 56,7 кв. м, житловою площею 40,95 кв. м.
17 вересня 2021 року товариство надіслало на адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень за кредитним договором, яка повернулася з виміткою «повернення за закінченням терміну зберігання». 
Оскільки кредитна заборгованість, визначена рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2021 року у справі № 335/9899/16-ц ОСОБА_1 не сплачена, то позивач вважав, що має право звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.
Крім того, товариство зазначало, що в іпотечній квартирі 
АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , які в добровільному порядку на вимогу з квартири виселятися не бажають.
ОСОБА_1 є законним представником неповнолітніх: ОСОБА_5 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які зареєстровані в квартирі, що є предметом іпотеки, без згоди 
АТ «МетаБанк».
Посилаючись на вищезазначене, позивач просив суд:
- звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,7 кв. м, житловою площею 40,95 кв. м у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року, що визначена рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2021 року у справі № 335/9899/16-ц, у загальному розмірі 446 377,82 грн, заборгованості з відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 6 695,67 грн та судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи, 
у розмірі 20 000 грн, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; 
- виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з квартири 
АДРЕСА_1 , із зняттям їх з реєстраційного обліку у відділі департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.
Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2023 року позовні вимоги АТ «МетаБанк» задоволено частково.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,7 кв. м, житловою площею 40,95 кв. м у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 601400585282А від 19 жовтня 2007 року, що стягнута рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/9899/16-ц від 02 березня 2021 року у розмірі 446 377,82 грн, а також заборгованості з відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 6 695,67 грн та судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 20 000,00 грн, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Зупинено виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування.  
У задоволенні позовних вимог АТ «МетаБанк» про виселення відповідачів та зняття з реєстраційного обліку відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь 
АТ «МетаБанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 379,00 грн.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року апеляційну скаргу АТ «МетаБанк» залишено без задоволення. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2023 року залишено без змін.
Судові рішення мотивовані тим, що відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагентів та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
З урахуванням наведеного, положень іпотечного законодавства та умов укладених між сторонами договорів і невиконання позичальником рішення суду про стягнення кредитної заборгованості суд врахував право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки.
Відмовляючи у вимозі банку про виселення відповідачів, суд виходів із того, що спірна квартира була придбана ОСОБА_1 частково за особисті кошти, розмір яких становить 53 732,00 грн., що становить 19 % від загальної вартості спірної квартири. У такому випадку згідно з вимогами статті 109 ЖК України виселення іпотекодавця і відповідачів без надання іншого житла є неможливим. При цьому суд вірно послався на правову позицію Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2021 року у справі 
№ 310/2950/18 (провадження № 61-16820 сво 19). 
Суди відхилили доводи позивача про те, що відповідачі не проживають в іпотечній квартирі й те, що квартира була куплена лише за кредитні кошти, посилаючись на коливання курсу долара, які такі, що не знайшли свого підтвердження. 
Апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги банку, зазначивши, що районний суд не допустив порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді справи та ухваленні рішення суду. Рішення районного суду в апеляційному порядку переглядалося лише в частині вимог товариства про виселення відповідачів та зняття з реєстраційного обліку. 
У подальшому рішення районного суду в частині вимог товариства про звернення стягнення на іпотечне майно оскаржила в апеляційному порядку ОСОБА_1 . 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 23 травня 2023 року у тому самому складі суддів апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, 
а рішення районного суду - без змін.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У червні 2023 року АТ «МетаБанк» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2023 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині відмови банку у задоволенні вимоги про виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким 
ці позовні вимоги задовольнити.
У касаційному порядку ОСОБА_1 судові рішення не оскаржила. Отже, виходячи з доводів касаційної скарги АТ «МетаБанк» в касаційному порядку відповідно до вимог статті 400 ЦПК України судові рішення переглядаються лише в частині вимог товариства про виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 21 червня 2023 року клопотання АТ «МетаБанк» про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено. Поновлено АТ «МетаБанк» строк на касаційне оскарження судових рішень. Касаційну скаргу АТ «МетаБанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано заявникові сплатити судовий збір за подання касаційної скарги. На підтвердження сплати судового збору надати суду документ, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У наданий судом строк АТ «МетаБанк» надіслало матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме докази сплати судового збору.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 липня 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу № 335/12138/21 з Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
У серпні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга АТ «МетаБанк» мотивована тим, що суди помилково виходили з того, що спірна квартира була придбана ОСОБА_1 частково за власні кошти, оскільки відповідних доказів суду не надано, а суди врахували лише арифметичну різницю у курсі долара США щодо купівлі квартири. Це є припущенням судів. 
Суд також помилково не врахували, що відповідачі, у тому числі іпотекодавець, були зареєстровані в іпотечній квартирі вже після укладення договору іпотеки, без згоди іпотекодержателя, що є порушенням умов договору. 
Зазначає, що відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо того чи може бути підтвердженням факту придбання предмета іпотеки за власні кошти іпотекодержателя (а не за кредитні) лише математичний розрахунок здійснений судом, з якого вбачається різниця між сумою отриманого у валюті кредиту та сумою нібито сплаченою за договором у національній валюті, без надання жодних розрахункових та валютообмінних документів. При цьому, посилання в судовому рішення на правову позицію Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2021 року у справі № 310/2950/18 є помилковим, так як правовідносини, що досліджувалися у справі не є подібними.
Також вказує, що судом апеляційної інстанції застосовано норми права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 03 грудня 2019 року у справі № 904/10956/16, у якій зазначено, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і поясненнях однієї зі сторін. 
 
Відзиви на касаційну скаргу від учасників справи до суду не надходили.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій 
статті 389 ЦПК України. 
В обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: судами застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду; відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування інших норм права у подібних правовідносинах; судами належним чином не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункти 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга АТ «МетаБанк» задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення в оскарженій частині ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, 
а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Судами встановлено, що 19 жовтня 2007 року між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 601400585282А. 
Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит на споживчі цілі - придбання нерухомого майна у сумі 45 360,00 доларів США на строк 240 місяців до 19 жовтня 2027 року включно, шляхом зарахування коштів на рахунок позичальника, відкритий у банку, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 15 відсотків річних.
Відповідно до пункту 1.3. кредитного договору забезпечення виконання зобов`язання Позичальника за цим договором, є застава нерухомості, що придбавається. Застава оформлюється відповідним договором, що укладається між сторонами на умовах Банку.
19 жовтня 2007 року на забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між кредитодавцем та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 9014005852801.
Відповідно до пункту 1.1 Іпотечного договору іпотекою забезпечується виконання іпотекодавцем всіх його зобов`язань за кредитним договором № 601400585282А 
від 19 жовтня 2007 року, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем. 
Відповідно до пункту 1.2. іпотечного договору предметом іпотеки за цим договором є квартира 
АДРЕСА_2 .
Згідно з пунктом 1.3. іпотечного договору відповідно до звичайних цін, що склалися на момент укладення цього договору та на підставі спільної згоди сторін, вартість предмета іпотеки за цим договором складає 286 335,00 грн.
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19 жовтня 2007 року 
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продали належну їм на праві власності, 
а ОСОБА_1 придбала квартиру 
АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 3 вказаного договору купівлі-продажу квартири купівлю-продаж вчинено за 282 800,00 грн, що є еквівалентом 56 000,00 доларів США.
11 грудня 2014 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 601400585282А від 19 жовтня 2007 року, за умовами якої сторони домовилися про те, що після підписання даної угоди сума, яка підлягає поверненню за кредитним договором, визначається в національній валюті України та становить 371 724,90 грн. 
11 грудня 2014 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до іпотечного договору № 9014005852801 від 19 січня 2007 року, за умовами якої відповідно до звичайних цін, що склалися на момент укладення цього договору та на підставі взаємної згоди сторін вартість предмета іпотеки за згодою сторін складає 340 000,00 грн.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання, АТ «МетаБанк» звернулося до суду з позовом до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором, а ОСОБА_1 - із зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 
2021 року у справі № 335/9899/16-ц позовні вимоги АТ «МетаБанк» до 
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 446 377,82 грн, розподілено судові витрати. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «МетаБанк» про визнання недійсним кредитного договору було відмовлено.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 15 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вказане рішення суду залишено без задоволення.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
Як було зазначено вище, різниця між вартістю квартири, за яку її було придбано, та сумою кредиту, отриманої на її придбання, становить 10 640 доларів США, що станом на 19 жовтня 2007 року відповідно до офіційного курсу Національного банку України 53 732,00 грн.
Таким чином, суди дійшли вірного висновку про те, що спірна квартира була придбана позичальником частково за особисті кошти.
Походження різниці вартості майна не має значення для того, щоб встановити факт придбання спірної квартири не повністю за кредитні кошти, що узгоджується із правовим висновком, викладеному у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі 
№ 310/2950/18 (провадження № 61-16820сво19).
Стаття 109 ЖК України закріплює правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення.
Громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.
Частина друга статті 109 ЖК України установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.
Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 не довела, що спірну квартиру купила частково за власні кошти, а суди врахували лише арифметичну різницю у курсі долара США щодо купівлі квартири, що є припущенням суду, є безпідставними. Так, у відзиві на позовну заяву (т. 1, а. с. 104-107) ОСОБА_1 навела обґрунтування своїх доводів про купівлю квартири частково за власні кошти. Суди ці доводи заявника ретельно перевірили і знайшли їх обґрунтованими. Банк ці доводи не спростував. Отже, вимога змагальності процесу дотримана. Суд також належним чином дослідив доводи позивача про те, що відповідачка й діти не проживають у спірній квартирі і виходив із того, що вони є безпідставними.
Інші доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у оскаржуваних судових рішеннях, вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судами, а переоцінювати докази Верховний Суд не може в силу закону. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Оскільки касаційну скаргу АТ «МетаБанк» залишено без задоволення, розподіл судових витрат за подання відповідної касаційної скарги Верховним Судом не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу акціонерного товариства «МетаБанк» залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про виселення ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та зняття їх з реєстраційного облікузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              Д. Д. Луспеник
 
                      Б. І. Гулько
 
                      Г. В. Коломієць