ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 грудня 2023 року           справа №360/577/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 7 липня 2023 року у справі  № 360/577/23 (головуючий І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                     В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУПФУ в Чернігівській області, відповідач 1),  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - ГУПФУ в Луганській області, відповідач 2), в якому просив: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови в здійснені перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 76% від суддівської винагороди діючого судді, з урахуванням до спеціального стажу на роботі судді (професійної діяльності) періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського, виходячи із загального стажу роботи на посаді судді (професійної діяльності) - 33 роки 8 місяців 20 днів, згідно заяви від 19.05.2023 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25.05.2023 року № 909190846861 щодо відмови в здійснені перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 76% від суддівської винагороди діючого судді, виходячи зі стажу роботи на посаді судді (професійної діяльності) 33 роки 8 місяців 20 днів, згідно заяви від 19.05.2023 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, починаючи з 19.02.2020 року здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 76% від суддівської винагороди діючого судді відповідно до довідки Апеляційного суду Луганської області про розмір суддівської винагороди діючого судді від 05.03.2020 року № 121, виходячи зі стажу роботи на посаді судді (професійної діяльності) - 33 роки 8 місяців 20 днів, з урахуванням до спеціального стажу на роботі судді (професійної діяльності) періоду проходження строкової військової служби з 10 травня 1980 року по 1 травня 1982 року - 1 рік 11 місяців 22 дні, половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті з 1 вересня 1982 року по 1 липня 1986 року - 1 рік 11 місяців, згідно розрахунку стажу, виданого Луганським апеляційним судом 21.05.2021 року № 5/1048/2021, з урахуванням фактично сплачених сум, згідно заяви від 19.05.2023 року.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07.07.2023 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25.05.2023 року № 909190846861 про відмову позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до заяви від 19.05.2023 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 19.02.2020 року перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач 1 не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин. Апелянт зазначив, що на виконання рішення у справі № 360/3572/21 позивачу зараховано до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби з 10.05.1980 року по 01.05.1982 року - 1 рік 11 місяців 22 дні та половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті з 01.09.1982 року по 01.07.1986 року - 1 рік 11 місяців та проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 02.06.2021 року. Коригування загального відсотка розрахунку пенсії від щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не проводилось, оскільки судовим рішенням не покладено зобов`язань щодо зміни відсоткового розрахунку.
Апелянт вважає, що статтями 137, 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено зарахування до стажу проходження строкової військової служби та половину строку навчання за денною формою при обчисленні відсоткового розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці.
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що всі документи у цій справі, що надійшли в паперовому вигляді або через офіційну електронну пошту суду скановано та експортовано в КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач є суддею у відставці Апеляційного суду Луганської області. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року у справі № 360/2684/20 позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 30.04.2020 року № 2584/2020 про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Луганського апеляційного суду від 05.03.2020 року № 121 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020 року.
Згідно протоколу перерахунку пенсії від 23.09.2020 щомісячне грошове забезпечення судді у відставці визначено відповідачем у розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року у справі № 360/3572/21, залишеному без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2023 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті.
Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 3 червня 2021 року № 4238 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку розміру щомісячного грошового утримання згідно заяви від 2 червня 2021 року.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті.
Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області 3 червня 2021 року № 909190846861 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку розміру щомісячного грошового утримання згідно заяви від 2 червня 2021 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоди: проходження строкової військової служби з 10 травня 1980 року по 1 травня 1982 року - 1 рік 11 місяців 22 дні, половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті з 01 вересня 1982 року по 01 липня 1986 року - 1 рік 11 місяців.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 2 червня 2021 року, з урахуванням фактично сплачених сум та правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Позивач звертався до відповідача № 2 з заявами від 31.01.2023 року, від 06.04.2023 року, від 26.04.2023 року щодо виконання рішення суду у справі № 360/3572/21. 
Листами від 27.02.2023 року № 1200-0202-8/3851, від 25.04.2023 року № 2661-2616/Ш-02/8-1200/23, від 16.05.2023 року № 3207-3158/Ш-02/8-1200/23 ГУПФУ в Луганській області повідомляло позивача, зокрема, що на виконання рішення суду № 360/3572/21 Головним управлінням зараховано до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, вищезазначені періоди проходження строкової військової служби і половину строку навчання та проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 02 червня 2021 року. Після проведеного перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 02.06.2021 не змінився та склав 133645,16 грн. Перерахунок проведено із розрахунку 68% від суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці - 196537,00 грн, при стажі роботи на посаді судді 29 років 10 місяців. Рішення суду № 360/3572/21 виконано Головним управлінням відповідно до покладених судом зобов`язань. Зобов`язання щодо зарахування вищезазначених періодів до стажу роботи на посаді судді відсутні. Коригування загального відсотка розрахунку пенсії від щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не проводилось, оскільки судовим рішенням не покладено зобов`язань щодо зміни відсоткового розрахунку.
За протоколом перерахунку пенсії від 23.09.2020 року відповідачем здійснено позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу роботи на посаді судді 29 років 10 місяці 00 днів.
Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді Луганського апеляційного суду у відставці від 21.05.2021 року № 5/1048/2021, стаж судді 33 роки 08 місяців 20 днів.
19.05.2023 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою встановленого зразка про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76% щомісячного довічного грошового утримання діючого судді.
Заяву позивача передано на розгляд до ГУПФУ в Чернігівській області за принципом екстериторіальності.
Рішенням ГУПФУ в Чернігівській області від 25.05.2023 року № 909190846861 позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до заяви від 19.05.2023 року, поданої через вебпортал, оскільки даний перерахунок проведено.
За п. 2 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Згідно ч. 3 статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
За ст. 142 Закону № 1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно п. 22 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.          Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».
До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).
Законом України від 16.10.2019 року № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII, якими передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».
Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII).
За п. 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Конституційний Суд України в рішенні від 14.12.2011 року № 18-рп/2011, досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа «щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» та «щомісячного грошового утримання діючого судді» однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
В рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 № 10-рп/2008, а також у Рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідних положень» Закону № 1402-VIII зі змінами.
В цьому рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).
Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013)
Таким чином, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
У зв`язку з викладеним Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.
За ч. 1 статті 91 Закону України від 13.06.2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Згідно ст. 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року № 2-р/2020 єдиною нормою, яка визначає порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, здійснення її перерахунку є стаття 142 Закону № 1402-VІІI.
Згідно ч.ч. 3, 4 статті 142 Закону № 1402-VІІI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
За абз. 4 пункту 34 розділу ХІІ Закону № 1402-VIІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Ці норми неконституційними не визнавалась.
Отже, Законом № 1402-VIІІ змінено порядок визначення відсоткового розміру грошового утримання судді у відставці, однак, при здійсненні обрахунку стажу, що дає право на відставку, необхідно враховувати порядок призначення (обрання) судді на посаду вперше, оскільки при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до стажу, необхідного для зайняття посади судді, застосовувалися різні вимоги, які діяли на момент такого призначення (обрання).
Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді Луганського апеляційного суду у відставці від 21.05.2021 року № 5/1048/2021, позивачу визначено стаж судді 33 роки 08 місяців 20 днів.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі № 360/3572/21, яке набрало законної сили 30.01.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоди: проходження строкової військової служби з 10 травня 1980 року по 01 травня 1982 року – 1 рік 11 місяців 22 дні, половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті з 01 вересня 1982 року по 01 липня 1986 року - 1 рік 11 місяців; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 02 червня 2021 року, з урахуванням фактично сплачених сум та правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи відомості розрахунку стажу позивача та рішення Луганського окружного адміністративного суду, стаж позивача, який повинен враховуватися при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 33 роки 08 місяців 20 днів. Отже, стаж роботи позивача, який дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці становить 33 повних років, що дає право на призначення позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76 % (50 % (20 років роботи) + 26 % (13 років роботи на посаді судді понад 20 років х 2 % грошового утримання судді)).
Пенсійним органом обраховується загальний стаж позивача 34 роки 2 місяці 9 днів та стаж роботи на посаді судді 29 років 10 місяців 0 днів.
При здійсненні позивачу призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області вчинено протиправні дії, які полягають у визначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68%, що не заперечується сторонами, а не 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Суд вважає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду в постановах від 06.03.2018 року у справі № 308/6953/17, від 19.06.2018 року у справі № 243/4448/17, від 11.09.2018 року у справі № 428/4671/17, від 01.10.2018 року у справі № 541/503/17, від 17.10.2018 року у справі № 140/263/17, від 23.10.2018 року у справі № 686/10100/15а.
Отже, пенсійний орган не може перебирати на себе повноваження спеціально уповноваженого органу та самостійно обраховувати стаж судді у відставці.
Відповідач 2 посилається на те, що рішення суду у справі № 360/3572/21 виконано з урахуванням покладених зобов`язань, а саме: ОСОБА_1 зараховано до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби з 10.05.1980 року по 01.05.1982 року - 1 рік 11 місяців 22 дні та половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті з 01.09.1982 року по 01.07.1986 року - 1 рік 11 місяців та проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 02.06.2021 року. Коригування загального відсотка розрахунку пенсії від щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону № 1402 не проводилось, оскільки судовим рішенням не покладено зобов`язань щодо зміни відсоткового розрахунку.
Рішенням ГУПФУ в Чернігівській області від 25.05.2023 року № 909190846861 позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до заяви від 19.05.2023 року, оскільки даний перерахунок проведено.
Закон № 1402-VIІІ передбачає перерахунок відсоткового значення грошового утримання судді у відставці у бік зменшення за рахунок значного підвищення суддівської винагороди працюючих суддів, однак, Закон № 1402-VIІІ не є підставою для зменшення стажу на посаді судді, адже саме цим Законом (абзац четвертий пункту 34 розділу ХІІ Закону № 1402-VIІІ) встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
У зв`язку з тим, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року у справі № 360/3572/21 вирішено питання щодо обрахунку стажу позивача на посаді судді та встановлено, що його стаж на посаді судді становить повних 33 роки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Таким чином, при здійсненні позивачу з 19.02.2020 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області вчинено протиправні дії, які полягають у визначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку  про визнання протиправним і скасування рішення ГУПФУ в Чернігівській області від 25.05.2023 року № 909190846861 про відмову позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до заяви від 19.05.2023 року; зобов`язання ГУПФУ в Чернігівській області здійснити з 19.02.2020 року перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.
Отже,  спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                       П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 7 липня 2023 року у справі  № 360/577/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 4 грудня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                  Е.Г. Казначеєв