УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/3575/22 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л. 
Категорія 32 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
за участі секретаря судового засідання Кузьменко А.О.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №286/3575/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» про розірвання договору оренди землі
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся»
на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 20 червня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Гришковець А.Л. в м.Овручі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» (далі – ТзОВ «ВП «Полісся» або товариство). Просив розірвати договір оренди землі від 13 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ПСП «Велідницьке», яке замінено на ТзОВ «ВП «Полісся» додатковою угодою від 01 січня 2018 року про передачу в оренду земельної ділянки площею 0,8537 га, яка знаходиться на території Хлуплянської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки 1824287900:13:000:0112.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільського виробництва площею 0,8537 га, що розташована на території Хлуплянської сільської ради Овруцького району Житомирської області. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 07 вересня 2020 року за ним ( ОСОБА_1 ) визнано право власності на вищезазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 . Під час вчинення дій щодо оформлення у встановленому законодавством порядку спадкових прав на зазначений об`єкт нерухомого майна, йому стало відомо, що спадкодавець за життя уклав договір оренди цієї земельної ділянки строком на 10 років, який пройшов державну реєстрацію. Після з`ясування таких обставини, він звернувся до ТзОВ «ВП «Полісся», яке орендної плати йому не виплатило та згоди на розірвання договору оренди не надало, що спонукало його звернутися до суду із позовом про розірвання договору оренди землі, який уклав спадкодавець. Несплата орендної плати, передбаченої договором оренди землі, два і більше разів свідчить про систематичність та є підставою для розірвання договору оренди землі.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 20 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволений. Розірваний договір оренди землі від 13 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ПСП «Велідницьке», змінене на ТзОВ «ВП «Полісся» додатковою угодою від 01 січня 2018 року про передачу в оренду земельної ділянки площею 0,8537 га, кадастровий номер 1824287900:13:000:0112, яка розташована на території Хлуплянської сільської ради Житомирської області. Стягнуто з ТзОВ «ВП «Полісся» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ТзОВ «ВП «Полісся» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо систематичності несплати ним орендної плати. Попередній власник земельної ділянки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а новий власник ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності лише через два роки і п`ять місяців. За таких обставин, у період із 31 серпня 2018 року по 26 лютого 2021 року земельна ділянка не мала належно оформленого власника, а тому встановити особу, якій слід було б сплачувати оренду плату не вбачалося за можливе. Крім того, позивач досі не виконав приписи ст.148-1 ЗК України про зобов`язання особи, яка набула право власності на земельну ділянку, повідомити користувача земельної ділянки про це із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки; прізвища, ім`я, по батькові нового власника; місця проживання нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів. Також неможливо вважати навмисним невиконання зобов`язання відповідачем з огляду на те, що ТзОВ «ВП «Полісся» 10 березня 2023 року на свій ризик перерахувало оренду плату за земельну ділянку з кадастровим номером 1824287900:13:000:0112 на рахунки позивача, які встановило за допомогою інших договорів, укладених між сторонами. Суд першої інстанції не дослідив, чи звертався позивач з письмовим зверненням до відповідача з питань земельної ділянки з кадастровим номером 1824287900:13:000:0112. У матеріалах справи відсутні докази існування такого звернення. Більше того, воно відсутнє не лише у відповідача, а й у позивача. Клопотання відповідача про витребування звернення суд залишив поза увагою. При розгляді справи суд не вирішив питання щодо належного суб`єктного складу учасників справи. Зокрема, із наявних у матеріалах справи доказів убачається, що третьою стороною спірного договору оренди землі від 18 серпня 2008 року та додаткової угоди від 01 січня 2018 року є Приватне підприємство «Велідницьке». Однак це підприємство не було залучено до участі у справі, хоча кінцеве рішення за наслідками її розгляду стосується прав та обов`язків зазначеного підприємства. Також суд першої інстанції не врахував, що на земельній ділянці знаходяться посіви та продукція відповідача, яка є його власністю.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Позивач копію ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження, а також копію апеляційної скарги з додатками до неї отримав, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.127). За таких обставин, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина третя ст.360 ЦПК України).

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені завчасно належним чином (а.с.125,127). 
ОСОБА_1 спрямував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. При цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо задоволення апеляційної скарги заперечує, оскільки, на його погляд, рішення суду першої інстанції відповідає дійсним обставинам справи, вимогам закону та підстав для його скасування немає. Одночасно наголосив на тому, що на належній йому земельній ділянці тривалий час знаходиться стихійний смітник, отже, є незрозумілим розгляд питання посівів/продукції. 
ТзОВ «ВП «Полісся» також спрямувало заяву, в якій просить розглянути справу без участі його представника через технічні проблеми з участю представника у судовому засіданні у режимі відеоконференції.
За змістом положень частини другої ст.372 ЦПК України неявка учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду. Крім того, явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. 

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Розірвавши договір оренди землі від 13 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ПСП «Велідницьке», змінене на ТзОВ «ВП «Полісся» додатковою угодою від 01 січня 2018 року про передачу в оренду земельної ділянки площею 0,8537 га, кадастровий номер 1824287900:13:000:0112, яка розташована на території Хлуплянської сільської ради Житомирської області, суд першої інстанції виходив із того, що ТзОВ «ВП «Полісся» систематично (два і більше разів, а саме, чотири рази вцілому та два рази після оформлення позивачем права власності) не сплатило орендної плати, що стало підставою для розірвання договору оренди землі.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Із матеріалів справи вбачається, що 18 вересня 2008 року між ОСОБА_2 (орендодавець) та ПСП «Велідницьке» (орендар) укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку площею 0,8537 га сільськогосподарського призначення (сільськогосподарські угіддя - рілля), яка розташована на території Хлуплянської сільської ради. Договір укладено строком на 10 років (а.с.6-7).

У пунктах 9-14 договору оренди землі сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладення договору становить 179,97 грн на рік, за згодою сторін у будь-якій формі (грошовій, натуральній, відробітковій), частка та строки виплати якої зазначаються в окремій угоді, яка щорічно до початку чергового року оренди укладається між орендодавцем та орендарем і є додатком до цього договору. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше 31 грудня поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; в інших випадках, передбачених законом. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 120 % облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до положень п.36 договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.

У п.37 договору зазначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Відповідно до п.42 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

На договорі оренди землі від 18 вересня 2008 року міститься відмітка про те, що договір зареєстрований в Овруцькому районному відділі Житомирської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22 вересня 2010 року (а.с.7 зворот).

Між ОСОБА_2 (орендодавець), ПП « ОСОБА_3 » (орендар) та ТзОВ «ВП «Полісся» (новий орендар) 01 січня 2018 року укладена додаткова угода до договору оренди землі (про зміну сторони та внесення змін до договору оренди), за умовами якої ПП «Велідницьке» передало, а ТзОВ «ВП «Полісся» прийняло на себе всі права та обов`язки сторони орендаря, передбачені договором оренди (а.с.8). Додатковою угодою також внесені зміни до договору оренди землі, а саме: до пункту 5-го щодо нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, яка становить 21 189,94 грн; до пункту 8-го, що договір укладений строком на 10 років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, але у будь-якому випадку право оренди є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем, також унормовано переважне право орендаря на поновлення дії договору оренди землі на новий строк; до пункту 9-го, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 6,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає 1 377,35 грн за рік оренди тощо. Договір оренди землі діє в подальшому з врахуванням змін та доповнень, внесених додатковою угодою. Інші умови договору оренди землі, не змінені цією додатковою угодою, є дійсними та обов`язковими для виконання. Додаткова угода вступає в силу з дня її підписання сторонами та є невід`ємною частиною договору оренди землі. 

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13 квітня 2021 року №252386996 убачається, що за відповідачем - ТзОВ «ВП «Полісся» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1824287900:13:000:0112, площею 0,8537 га, належної ОСОБА_2 . Підстава для державної реєстрації: договір оренди землі від 18 вересня 2008 року, орендодавець – ОСОБА_2 , орендар – ПП «Велідницьке»; додаткова угода (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) до договору оренди землі від 01 січня 2018 року, орендодавець – ОСОБА_2 , орендар – ПП «Велідницьке», новий орендар – ТзОВ «Виробниче підприємство «Полісся» (а.с.10-11).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 07 вересня 2020 року в справі №286/1828/20 за позовом ОСОБА_1 до Овруцької міської ради про визнання права власності на земельні ділянки, яке набрало законної сили 07 жовтня 2020 року, визнано за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7813 га, кадастровий номер 1824287900:14:000:0181, та площею 0,8537 га, кадастровий номер 1824287900:13:000:0112, які розташовані на території Хлуплянської сільської ради Овруцького району, і належали ОСОБА_2 на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЖТ №061235 та серії ЖТ №061234, виданих 10 травня 2004 року на підставі розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації від 14 квітня 2004 року №111 (а.с.3-4). Також у мотивувальній частині судового рішення прописано, що позивач є сином спадкодавця та спадкоємцем за законом першої черги. Він є таким, що прийняв спадщину після смерті батька, подавши у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, оскільки втрачені оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки, а є лише їх завірені архівні копії. 

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності слідує, що 26 лютого 2021 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,8537 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1824287900:13:000:0112, яка розташована на території Хлуплянської сільської ради Овруцького району Житомирської області (а.с.5).

Із листа ТзОВ «ВП «Полісся» від 17 лютого 2022 року №71 слідує, що 01 лютого 2022 року ОСОБА_1 звертався до ТзОВ «ВП «Полісся» з заявою про розірвання договору оренди землі та відповідач згоди на розірвання договору оренди землі не надав, посилавшись на положення п.37 договору оренди землі, за умовами якого розірвання договору в односторонньому порядку не допускається (а.с.9).

Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ№809122 від 16 червня 2008 року ОСОБА_1 на праві власності належать також земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,3294 га, з кадастровими номерами 1824287900:09:000:0103 та 1824287900:06:000:0005, які розташовані на території Хлуплянської сільської ради Овруцького району Житомирської області (а.с.41).

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13 квітня 2021 року №252388804 підтверджується реєстрація права оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно земельної ділянки площею 0,8586 га, з кадастровим номером 1824287900:06:000:0005 за ТзОВ «ВП «Полісся». Відомості про суб`єкта іншого речового права: орендодавець – ОСОБА_1 , орендар – ТзОВ «ВП «Полісся» (а.с.42).

Із виписок історії за картковим рахунком ОСОБА_1 за період із 01 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 01 липня 2021 року по 31 грудня 2021 року, а також з 01 липня 2022 року по 31 грудня 2022 року вбачається, що на рахунок клієнта – ОСОБА_1 було здійснено безготівкове зарахування ТзОВ «ВП «Полісся» плати за договором оренди землі за 2020, 2021 та 2022 роки відповідно в сумах по 1 364,63 грн за кожний рік (а.с.44 зворот,45 зворот,46 зворот). Ці факти підтверджуються відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 14 лютого 2023 року (а.с.47).

Відповідно до копій платіжних інструкцій №70809413, №70809415, №70809414 та №70809412 від 10 березня 2023 року ТзОВ «ВП «Полісся» перерахувало ОСОБА_1 орендну плату за договором оренди з 2019 по 2022 роки в сумі по 1 364,63 грн за кожний рік (а.с.68-69). Тобто, вказана орендна плата перерахована позивачу вже після звернення до суду з позовом про розірвання договору оренди землі.

Відповідно до частини першої ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частини перша та друга ст.651 ЦК України).

За положеннями ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ст.13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положення ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачають, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст.24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Отже, права та обов`язки орендодавця та орендаря, окрім договору оренди, виписані також у ст.ст.24 та 25 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ст.25 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Пунктом «д» частини першої ст.141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом «д» ст.141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої ст.651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Згідно з частиною четвертою ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі №912/1385/17 викладений висновок про те, що враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої ст.651 ЦК України. Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі №6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі №910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої ст.3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року в справі №183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої ст.141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

Звертаючись до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, ОСОБА_1 послався на ту підставу, що з 2019 року відповідач систематично не сплачує йому орендної плати за оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,8537 га, яка знаходиться на території Хлуплянської сільської ради Овруцького району Житомирської області, при тому, що ця земельна ділянка перебуває у ТзОВ «ВП «Полісся» в оренді.

За усталеною судовою практикою винна поведінка, яка є підставою для припинення правовідносин, має кореспондуватися з обов`язком та небажанням кредитора його виконувати на умовах, визначених договором.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Земельні ділянки належать до нерухомого майна (частина перша ст.181 ЦК України). Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Матеріалами справи доведено, що за позивачем право власності на спірну земельну ділянку, яка йому дісталася після смерті батька, визнано рішенням суду, яке набрало законної сили 07 жовтня 2020 року, а право власності на нього у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване 26 лютого 2021 року.

Відповідно до частини п`ятої ст.31 Закону України «Про оренду землі» особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 1481 Земельного кодексу України, тобто повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 після набуття ним права власності за рішенням суду та державної реєстрації права власності на нього на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8537 га з кадастровим номером 1824287900:13:000:0112, яку він успадкував після смерті батька, відповідно до вимог ст.148-1 ЗК України повідомив орендаря ТзОВ «ВП «Полісся» про перехід до нього (позивача) прав та обов`язків за договором оренди від 18 вересня 2008 року, який уклав його батько, тобто надіслав рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручив би такого листа особисто ТзОВ «ВП «Полісся» під розписку, із зазначенням: кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки; своє прізвище, ім`я, по батькові; місце свого проживання та поштову адресу; платіжні документи для перерахування йому плати за користування земельною ділянкою у грошовій формі. Отже, не доведено у належний спосіб, що ТзОВ «ВП «Полісся» було обізнане про особу правонаступника орендодавця ОСОБА_2 після його смерті.

Позивач після набуття ним права власності та державної реєстрації за ним права власності на земельну ділянку, тобто оформлення за собою земельної ділянки на праві власності у порядку спадкування за законом, не вчинив дій, передбачених частиною п`ятою ст.31 Закону України «Про оренду землі», щодо належного сповіщення орендаря про своє право на земельну ділянку, яка передана в оренду, із наданням банківських реквізитів для перерахування ТзОВ «Полісся» орендної плати.

Як уже було зазначено вище, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач перерахував ОСОБА_1 орендну плату за договором оренди за 2019 по 2022 роки в сумі по 1 364,63 грн за кожний рік. 

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність обставин систематичної не виплати орендної плати з вини відповідача, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову про розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав, зазначених у позовній заяві.

Окрім того, суд першої інстанції при розгляді спору не звернув уваги на те, що позивач просить у позовній заяві розірвати договір оренди землі від 13 серпня 2008 року, який начебто укладав його батько. Проте, матеріали справи не містять такого договору оренди землі. Натомість у матеріалах справи є копія договору оренди землі від 18 серпня 2008 року, який і уклав батько позивача. 

За положеннями частини першої ст.13 ЦПК України суду належить розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Також при здійсненні судочинства суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, що передбачено частиною п`ятою ст.12 ЦПК України.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Таке право позивача передбачено п.3 частини другої ст.49 ЦПК України. 

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.  

Матеріали справи не містять письмової заяви позивача про зміну предмета або підстав позову, а за таких обставин, суд першої інстанції розірвав договір оренди землі відносно існування якого жодного доказу в матеріалах справи не має. 

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про відмову у задоволенні позову, оскільки ухвалене у справі рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною тринадцятою ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача. Отже, з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ВП «Полісся» підлягає до стягнення сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги та документально підтверджений судовий збір у розмірі 1 488,60 грн.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» задовольнити.
Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 20 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» про розірвання договору оренди землі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» 1 488 грн 60 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: