П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/22052/23	

Перша інстанція: суддя Василяка Д.К.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

23 серпня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі ГУНП), в якому позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати пункт перший наказу №1691 від 06.07.2023 року “Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Одеського районного управління поліції №2” та наказ №879о/с від 12.07.2023 року "По особовому складу" в частині звільнення зі служби лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0156009), оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Одеського районного управління поліції №2 ГУНП; поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0156009), на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Одеського районного управління поліції №2 ГУНП з 13 липня 2023 року; стягнути з ГУНП на користь лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0156009) середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
11.09.2023 року на адресу Одеського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду з огляду на пропуск строку звернення до суду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року задоволено клопотання ГУНП та залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУНП про визнання протиправними та скасування наказів.
Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Так, приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, Дисциплінарним статутом визначені спеціальні строки оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану. Водночас, у ньому не передбачено права на поновлення пропущеного строку. Таке право передбачене у ч.1 ст.122 КАС України, згідно з яким суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Суд вказав, що присічним строком для судового оскарження вказаного вище наказу для позивача є 28.07.2023 року. Позовну заяву подано до суду 14.08.2023 року. Отже, позивач пропустив передбачений ч.4 ст.31 Дисциплінарного статуту строк оскарження наказів.
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до  статті 122 КАС України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у  статті 123 КАС України, відповідно до якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених  законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що пунктом 1 наказу ГУНП №1691 від 06.07.2023 року «Про застосування дисціплінарних стягнень до поліцейських ОРУП №2», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в грубому порушенні вимог пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 11, 13 частини третьої ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пунктів 1,2 частини першої статті 18, пунктів 1,2,3, 26 частини першої статті 23, статті 64 ЗУ «Про національну поліцію України», абзаців другого, четвертого, п`ятого частини п`ятої статті 14, абзаців другого, третього частини другої ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух», частини першої ст. 38 ЗУ «Про запобігання корупції», пунктів 1.3, п.п. ґ, пункту 2.1, п.2.5, п. а, д, п.2.10 пункту 12.1 ПДР затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року, п.6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженні наказом МВС від 08.02.2019 року №100, абзаців другого, третього, одинадцятого пункту 1 розділу II, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2022 року №568 «Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території' України військового стану», пунктів 1,2,3 пункту 2 наказу ГУНП від 03.01.2023 року №7 «Про зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», пунктів 1.7, розділу І, пунктів 2.1, 2.4 розділу II, абзаців восьмого, дев`ятого пункту 3.2 розділу III, пункту 4.1 розділу IV Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП, затверджених наказом ГУНП від 24.04.2023 року №1000, пунктів 2.2-2.11 розділу II посадової інструкції від 02.01.2023 року №61/21 до лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Одеського районного управління поліції №2 ГУНП застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
12.07.2023 року наказом ГУНП «По особовому складу» №879о/с відповідно до ЗУ «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.6 частини першої ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції) лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 13 липня 2023 року.
За посиланнями позивача, з вказаним наказом від 12.07.2023 року «По особовому складу» №879о/с його було ознайомлено 13 липня 2023 року.
Крім того, справа (а.с.120, т.1) містить відомості, що позивач отримав копію вказаного наказу саме 13 липня 2023 року.
Не погоджуючись зі спірними наказами, ОСОБА_1 оскаржив їх до суду, подавши 14 серпня 2023 року позов, тобто через 32 календарних дні після ознайомлення з наказом від 12.07.2023 року «По особовому складу» №879о/с.
Так, частиною 4 статті 31 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
У випадку наявності колізії між загальним та спеціальним  законом  застосуванню підлягають норми спеціального  закону, яким є саме Дисциплінарний статут НП України.
При цьому, при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний  закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального  закону  діє спеціальний  закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний  закон  скасовує дію (для цієї справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.
У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.
Саме такий підхід застосував Верховний Суд у постанові від 29 січня 2019 року у справі №807/257/14. Крім того, про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (п. 69 рішення у справі "Ніколова проти Болгарії" № 7888/03 тощо).
У свою чергу, під темпоральними (часовими) колізіями слід розуміти такі колізії, що виникають внаслідок видання в різний час з того ж самого питання принаймні двох норм права.
Правила конкуренції, крім вищезазначеного, можуть випливати з часової послідовності прийняття норм. За загальним правилом, нова норма припиняє дію старої норми, якщо вони суперечать одна одній (lex posterior derogat legi priori). У співвідношенні між звичайними законами, які суперечать один одному, "молодша норма" припиняє суперечливу до неї "старшу": цей підхід виходить з того, що існуюче право при виданні нової норми може бути змінене без особливих проблем.
Тобто, у контексті цього спору застосуванню підлягає Дисциплінарний статут, що затверджений  Законом України  і яким передбачені порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08 лютого 2023 року у справі №120/7567/22.
З огляду на вказані обставини, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність застосовування в межах даного спору місячного строку звернення до суду, встановленого частиною 5  статті 122 КАС України.
З огляду на пропуск позивачем строку для звернення до адміністративного суду, позивач повинен був навести поважні причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.
Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Водночас, в обґрунтування поважності пропуску строку позивачем не було надано належних та достатніх доводів.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	А.В. Бойко    О.А. Шевчук