ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629 / 3732 / 23 Суддя суду 1 інстанції: Цендра Н.В. 
Провадження № 33/818/ 1022 /23 Суддя суду апеляційної інстанції: Курило О.М. 
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
«27» вересня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленку В.В., без участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та без участі його захисника Смірнової С.А., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові, справу за апеляційною скаргою правопорушника на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від « 24 » 08 2023 року, - 
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вказаною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 коп. 
Судом першої інстанції встановлено, що 08.07.2023 року о 17-10 год. в м.Лозова по вул.Моторного, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.
Правопорушник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.
Адвокат Смірнова Н.А. в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про закриття справи, в якому просила закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно  ОСОБА_1  у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів того, що саме ОСОБА_1 , у відповідності до вимог КУпАП та ПДР, є суб?єктом правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та порушення п.2.5 ПДР України. Факт керування транспортним засобом не підтверджується, а відповідно виконання останнім функцій водія не доведено та виключає подію і склад правопорушення. Окрім того зазначає, що знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна. Узагальнюючи вищевикладене, враховуючи об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ініціатором складення протоколу повинно бути доведено наявність одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп?яніння (наркотичного чи алкогольного). В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що 08.07.2023 року ОСОБА_1 був водієм та керував транспортним засобом. Крім того, з відеозапису, долученого до матеріалів справи, не зафіксовано ні факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ні факт зупинки транспортного засобу нібито під час його керуванням. На відеозаписі чітко видно, що біля пішохідного переходу на узбіччі дороги в нерухомому стані знаходиться транспортний засіб, в салоні якого перебував ОСОБА_1 . При цьому двигун автомобіля знаходився у вимкненому стані, авто не рухається. На жодному з записів, зафіксованих поліцейськими, не вбачається рух транспортного засобу, в якому перебував ОСОБА_1 . Похідним від викладеного є і неправомірність вимоги щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння. Оскільки останній функції водія не виконував, а тому вимога п.2.5 ПДР України, передбачена для водіїв, не могла розповсюджуватись на ОСОБА_1 3 урахуванням того, що 08.07.2023 року ОСОБА_1 не виконував функції водія, що чітко вбачається з відеозапису, долученого до протоколу, працівники поліції допустили свою некомпетентність та перевищили свої службові повноваження. Оскільки дії останніх не відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Поліцейські без наявних на те правових підстав, не маючи доказів того, що ОСОБА_1 на момент огляду виконував функції водія та керував транспортним засобом, безпідставно вимагають від останнього пройти огляд на стан сп`яніння. Крім того, відсутні докази на підтвердження відсторонення ОСОБА_1 від керування 08.07.2023 року автомобілем та передачі цього автомобіля для керування іншій особі.
Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №012038 від 08.07.2023, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; постановою про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП; відеозаписом з місця події, згідно якого  ОСОБА_1 декілька разів було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, на які ОСОБА_1 не надавав відповіді.
Таким чином, суд визнав ОСОБА_1 винним в порушенні вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник правопорушника - адвокат Смірнова Н.А. подала апеляційну скаргу разом із запереченнями, яка містить прохання про скасування постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від « 24 » 08 2023 року по справі №629/3732/23 та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що судом враховані неналежні та недопустимі докази, а також неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Апелянт вказує, що суд дійшов помилкового висновку щодо винуватості ОСОБА_1 , оскільки не доведено, що останній є суб`єктом вказаного правопорушення, а отже виключається склад правопорушення.
Додатково захисник Смірнова Н.А. зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Як наслідок, тягар доказування складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. 
Адвокат Смірнова Н.А. наголошує на тому, що судом першої інстанції не в повному обсязі дотримані вимоги ст.ст. 268,245,280 КУпАП, помилково враховані докази, які не є належними, достатніми, допустимими, в повній мірі та поза розумним сумнівом не доводять вчинення ОСОБА_1 правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження 

В судове засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Смірнова Н.А. не з`явилися, будучи належним чином повідомлені повісткою від 19.09 2023 року. Проте 26 09 2023 року надійшло до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторін. 

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції. 

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника Смірнової Н.А., суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. 
Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 

Судовим розглядом апеляційної інстанції встановлено, що 08.07.2023 року о 17-10 год. в м.Лозова по вул.Моторного, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 крім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 7);
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 8);
-відеозаписом із бодікамери поліцейського (а.с.12).

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 5) вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота.
Вказані обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці або пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Проаналізувавши долучені до матеріалів справи відеозаписи із бодікамер поліцейських, вбачається, що правопорушник ОСОБА_1 різними способами та методами уникав відповіді стосовно проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення складався внаслідок саме відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, належить врахувати, що огляд на стан наркотичного сп`яніння є специфічним медичним оглядом, який може бути проведений лише в спеціальній медичній установі, певними фахівцями, що спростовує доводи апелянта про незаконність дій працівників поліції через відсутність роз`яснень ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.
Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 Розділу І цієї інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
\Відповідно до п. 7,12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.
Інспектором поліції у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було зазначено, що останній керував автомобілем «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, виявивши відповідні ознаки. 
З чого слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 , пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Правопорушник ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення не погодився, про що свідчить запис у відповідному протоколі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 та законності проведення огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння. 
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_1  свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП. 
Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.
У рішенні ЄСПЛ № 980_360 по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21 01 1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. 
З вище зазначеного випливає, що інші доводи та пояснення захисника правопорушника ОСОБА_1  в апеляційній скарзі є безпідставними та не обґрунтованими. 
З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Лозівського міськрайонного суду м.Харкова від 24 08 2023 по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення. 

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило