ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 р. 	Справа № 520/2272/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 (ухвалене суддею   Мар`єнко Л.М.)   по справі № 520/2272/23
за позовом               ОСОБА_1  
до              Харківського квартирно-експлуатаційного управління ,              Військової частини НОМЕР_1      третя особа               Міністерство оборони України 
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківського квартирно-експлуатаційного управління  (Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, до перейменування, на підставі Спільної дериктиви Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України № Д-321/33/дск  від 23.03.2023  «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройни х Силах України в 2023 році»), Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 в погодженні виключення з числа службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 погодити виключення з числі службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків квартири АДРЕСА_1 ; визнати протиправною відмову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків в організації, у встановленому пунктами 3-7 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра Оборони України № 380 від 31.07.2018, порядку реалізації права ОСОБА_1 на житлову пільгу - виключення з числа службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною відмову житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 в погодженні виключення з числа службових Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язано житлову комісію Військової частини НОМЕР_1 погодити виключення з числі службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків квартири АДРЕСА_1 ; визнано протиправною відмову Харківського квартирно-експлуатаційного управління в організації, у встановленому пунктами 3-7 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра Оборони України № 380 від 31.07.2018, порядку реалізації права ОСОБА_1 на житлову пільгу - виключення з числа службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язано Харківське квартирно-експлуатаційне управління подати до Виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 ;  в іншій частині  в задоволенні позовних вимог  відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Харківське квартирно-експлуатаційне управління подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме:  Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей",  Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями,  Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, а  також апелянт зазначає, що позовні вимоги щодо визнання протиправною відмову Харківського квартирно-експлуатаційного управління в організації, у встановленому пунктами 3-7 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра Оборони України № 380 від 31.07.2018, порядку реалізації права ОСОБА_1 на житлову пільгу - виключення з числа службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків квартири АДРЕСА_1 та зобов`язання Харківського квартирно-експлуатаційного управління подати до Виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1   є передчасними, оскільки позивач  не звертався до апелянта із зазначеним питанням, а Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням не приймалось ніякого рішення з цього питання.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що позивач військовослужбовець Збройних Сил України, ветеран війни - учасник бойових дій в зоні ОСС, що підтверджується витягом з послужного списку, посвідченням УБД серія НОМЕР_2 від 02.05.2015, довідкою Військової частини НОМЕР_1 № 12/1348 від 09.04.2019.
Позивач разом з дружиною і сином постійно проживають та зареєстровані в службовій квартирі КЕВ АДРЕСА_1 житловою площею 30,2 м.кв., на підставі службового ордера № 015438 від 23.07.2019, виданого виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, у зв`язку з проходженням військової служби.
Згідно із довідки Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків № 7877 від 20.12.2019,   ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у загальній черзі з 25.12.2008  за № 344 та у першочерговій черзі з 26.06.2015   за № 79.
Листом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків № 7899 від 20.12.2019  відмовило позивачу у поданні відповідних документів для виключення його квартири з числа службових та  повідомлено, що на виконання усного розпорядження заступника Міністра оборони України матеріали щодо виключення житлових приміщень з числа службових Головним квартирно-експлуатаційним управлінням ЗС України не приймаються.
Листом Військової частини НОМЕР_1 № 26/ЖК від 11.03.2020 за підписом Голови житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , повідомлено позивача, що стосовно рапорту щодо виключення житлового приміщення з числі службового, що згідно листів та розпоряджень вищого командування, а саме: лист Начальника Східного територіального КЕУ № 303/24/1/4495 від 09.10.2018; начальника Головного КЕУ № 303/4/2074 від 04.10.2018; лист заступника Міністра оборони України Шевчкука О. № 1983 від 22.03.2019; проєкта змін до Закону України "Про внесення змін до ст.12 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців ЗСУ" підписаний Міністром оборони України ОСОБА_2 , окреме доручення заступника міністра оборони України № 10/6 від 12.12.2019 та з метою збереження службового житлового фонду Міністерства оборони України, прийнято рішення виключення квартир з числа службових призупинити. Також вказано, що виключення з числа службових житлових приміщень, здійснюється на підставі клопотання ЕКУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком. Оскільки у ОСОБА_3 вислуга проходження військової служби менше 25 років, підстав для розгляду питання виключення житлового приміщення з числа службового відсутні.
Позивач не погоджуючись з такими діями та бездіяльністю  відповідачів звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції  виходив з того, що позивач відповідно до Витягу з послужного списку має календарну вислугу на військовій службі більше 20 років, має статус ветеран війни - учасник бойових дій, перебуває на квартирному обліку, що підтверджується відповідними посвідченням та довідкою, у зв`язку із чим, відповідно до п.10 Інструкції, позивачем дотримано усіх умов  для реалізації права на виключення житла, яке він займає, з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
          Відповідно до ч. 2  ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" № 181 (в подальшому – Закон № 181), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана з захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до ст. 2   Закону № 181, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах визначених законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 12  Закону № 181, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінету Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Відповідно до ч. 1 п. 3 Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 (в подальшому  - Порядок), військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 календарних років і більше та члени їх сімей надається житло для постійного проживання.
Згідно із ч. 3 п. 3 Порядку, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей для постійного проживання провадиться шляхом: надання новозбудованого житла, виключеного з числа службових, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Тобто, законодавством прямо передбачено право військовослужбовців самостійно визначатись, яким способом (шляхом) вони бажають реалізувати своє право на забезпечення житлом для постійного проживання.
Реалізація забезпечення постійним житлом шляхом його виключення з числа службових жодним чином не пов`язується законодавством з квартирною чергою особи, яка обрала такий спосіб забезпечення житлом.
Відповідно до ч. 2 п. 11 Порядку, виключення житлових приміщень з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Згідно із п. 22 Порядку, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться в військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Відповідно до п. 10 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018   (в подальшому - Інструкція), військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку з скороченням штатів, інваліди першої чи другої групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими жилими приміщеннями, незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на квартирному обліку. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району встановленим порядком.
Отже, на час розгляду справи, відсутні законодавчі норми, які б обмежували встановлену п. 10 Інструкції та ч. 3 п. 3 Порядку можливість реалізації права позивача на виключення його квартири з числа службових.
Згідно із ст. ст. 5, 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",  учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів Збройних Сил України, як в воєнний так і в мирний час. Учасникам бойових дій надається, зокрема, така пільга, як першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Конституційний Суд неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантії соціального захисту. До них, насамперед, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме – у Збройних Силах України, органах СБУ, податковій, міліції, прокуратурі, тощо (рішення КСУ від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002   № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, гарантій).
Із урахуванням вищевикладених норм, суд апеляційної інстанції зазначає, що  визначальними обставинами - матеріальними підставами для  визнання права на виключення житла з числа службового  є: перебування позивача на військовій службі, наявність календарної вислуги від 20 років, перебування на квартирному обліку та, до того ж, наявність статусу учасника бойових дій, що надає право на забезпечення постійним житлом, в тому числі і шляхом виключення квартири з числа службових.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 636/1514/19
Судовим розглядом встановлено, що позивач, відповідно до Витягу з послужного списку має календарну вислугу на військовій службі більше 20 років, має статус ветеран війни - учасник бойових дій, перебуває на квартирному обліку, що підтверджується відповідними посвідченням та довідкою, отже наявні усі, визначені п.10 Інструкції, умови для реалізації права на виключення житла, яке займає позивач, з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.
Відповідно до ч. 2 п. 11 Порядку, органом, уповноваженим приймати рішення про виключення житлових приміщень з числа службового, є виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради.
Відповідно до п. 2.1 Регламенту Виконавчого комітету Чугуївської міської ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Чугуївської міської ради від 15.01.2021 №1, Виконавчий комітет є виконавчим органом ради, підконтрольним та підзвітним їй, а з питань здійснення ним делегованих повноважень органів виконавчої влади – підконтрольним відповідним органам виконавчої влади, у зв`язку із чим, у спірних правовідносинах органом, уповноваженим розглянути питання про виключення житла, яке займає позивач, зі складу службових, є Виконавчий комітет Чугуївської міської ради, а не Чугуївська міська рада Харківської області.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною відмови житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 в погодженні виключення з числа службових Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків квартири АДРЕСА_1 ;   зобов`язання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 погодити виключення з числі службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків квартири АДРЕСА_1 ;  визнання протиправною відмови Харківського квартирно-експлуатаційного управління, у встановленому пунктами 3-7 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра Оборони України № 380 від 31.07.2018, порядку реалізації права ОСОБА_1 на житлову пільгу-виключення з числа службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків квартири АДРЕСА_1 та  зобов`язання Харківського квартирно-експлуатаційного управління подати до Виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим апеляційна скарга є не обгрунованою та не підлягає задоволенню.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням     вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до     ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням     норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі       Руїс Торіха проти Іспанії  (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної  інстанції  вважає, що ключові аргументи апеляційної  скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
          Керуючись ст. ст.     243,     308,     311,     316,     322,     325,     326,     328,     329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського квартирно-експлуатаційного управління - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 по справі № 520/2272/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич