10.11.23
33/812/476/23

МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Справа № 489/916/23 Головуючий у місцевому судді Кокорєв В.В.
Провадження № 33/812/476/23 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

         10 листопада 2023 року Миколаївський апеляційний суд у складі:
   головуючого  судді      -    Темнікової В.І.,
   за участю секретаря   -  Стрілець К.О.,
захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – адвоката Рудика Марка Романовича на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 0 6 жовтня 2023 року, якою 
        ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
військовослужбовця,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік,- 
в с т а н о в и в:
Відповідно до постанови судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2023 року, 27 лютого 2023 року о 17:40 год. за адресою: м. Миколаїв, вул. 7 Поздовжня, 59, водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом «ВАЗ 21104», з державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водію ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest «Drager» на місці зупинки транспортного засобу та пройти медичний огляд в установленому законом порядку в медичному закладі, на що водій відмовився.
Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, а також стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 536,80 грн в дохід держави. 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник Олексієнка В.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду від 06 жовтня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В апеляційній скарзі зазначає, що працівниками поліції при складані протоколу не дотримано положень інструкції та вимог ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу, зокрема в протоколі містяться виправлення. Крім того працівникам поліції прямо вказано на непохідність повної фіксації від початку виконання службових обов`язків, в даному випадку з моменту зупинки транспортного засобу до закінчення процедури складання протоколу. Однак, із наданого відеофайла вбачається переривання відеофайла, та процедури складання протоколу.
Посилається на те, що працівниками поліції ОСОБА_2 не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, та ст. 63 Конституції України, що з огляду відеозапису вбачається, що у ОСОБА_2 , відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, він поводить себе виважено, стримано, та відповідно до ситуації яка склалася, тобто, на думку захисника, підстав для проведення огляду на стан сп`яніння взагалі не було.
Також захисник звертає увагу, що у справі знаходиться його заява про розгляд справи у його відсутність та закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях складу правопорушення, про що в постанові не було вказано.
Проаналізувавши положення ст. 9, 245, 251, 252, 250, 280 КУпАП, рішення Європейським Суду з прав людини «Енгель та інші проти Нідерландів», вважає, що вказані вище недоліки не дають суду можливості встановити обставини передбачені статтею 280 КУпАП, зокрема щодо того, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані розбіжності та невідповідності матеріалів справи про адміністративне правопорушення викликають обґрунтовані сумніви у визнанні даного протоколу.
У відповідності до частини третьої статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутні порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого, провадження по справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
       Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.  Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
       Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно пункту 2.9-А Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі – Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно диспозиції якої адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно постанови судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2023 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність, як уже зазначалося раніше, настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).
Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015  № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме – відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 144102 від 27 лютого 2023 року та доданими до протоколу відеозаписами, направленням на огляд. 
       Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 144102 від 27 лютого 2023 року, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 27 лютого 2023 року о 17 год. 40 хв. в м. Миколаїв Інгульський район вул. 7а Повздовжня, 59, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водію ОСОБА_2  було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Alcotest Drager» на місці зупинки транспортного засобу на що водій відмовився. Водію ОСОБА_2  було запропоновано пройти огляд в установленому законом порядку в медичному закладі. Водій ОСОБА_2  відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі. Вказаними діями,  порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.
Отже, в протоколі зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_2 відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, а також від надання пояснень, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.
Також в протоколі зазначено, що відеозапис здійснювався на бодікамеру 474916 та бодікамеру 474971, посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.
Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_2 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.
Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. 
З відеозапису вбачається, що поведінка водія ОСОБА_2  давала підстави для підозри, що він перебуває в стані сп`яніння. Так, працівником поліції було виявлено запах алкоголю з порожнини рота, про що було повідомлено  ОСОБА_2 , також поліцейським було роз`яснено ОСОБА_2 , що вони отримали орієнтування на його транспортний засіб, оскільки як їм було повідомлено, водій вказаного автомобілю знаходиться в стані алкогольного сп`яніння.
За такого, поліцейським обґрунтовано було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що 27 лютого 2023 року о 18.00 год. ОСОБА_2 направлено на огляд до закладу охорони здоров`я, а саме до КНП МОЦПЗ, у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння : запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проведення огляду відмовився.
Факт відмови ОСОБА_2 на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі підтверджений дослідженим судом відеозаписом, проведеним працівниками поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, на що він відповів відмовою.
Так, з відеозапису вбачається, що працівники поліції підійшли до автомобілю в 17:43 год., двигун якого ще працював, за кермом знаходився чоловік. Водій поводив себе не у відповідності обстановці, документи на автомобіль та посвідчення водія для встановлення особи працівникам поліції не надав, сказав що знаходяться дома, його мова була невиразною. Через деякий час після виходу з автомобіля почав стверджувати, що він «пішохід» та просив зателефонувати ОСОБА_3 , а потім, що він спецзв`язківець.
В 18:03 год. працівник поліції повідомив ОСОБА_2 , що в нього виявленні ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або проїхати для огляду в медичний заклад, на що ОСОБА_2 чіткої відповіді не надав, після чого працівник поліції роз`яснив наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та ще раз запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, на що водій ОСОБА_2 відповів відмовою. 
Після цього працівник поліції повідомив ОСОБА_2 , що за відмову від проходження огляду на нього буде складено протокол по ст. 130 КУпАп, та роз`яснив йому права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (18:04).
В 18:43 год. ОСОБА_2 ознайомили з протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та постановою про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом без посвідчення водія, які складалися одночасно і при оголошенні якої працівник поліції озвучив, що вона складена о 18-20 год. Від їх підпису та отримання копій ОСОБА_2 відмовився.
Відеозапис підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому апеляційний суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_2 . 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції встановив, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 дійсно містяться виправлення в зазначенні часу складання протоколу «18:20».
Згідно з п. 7 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376 не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. 
Переглянутим відеозаписом встановлено, що вказаний час складання протоколу збігається з часом зазначеним на відеозаписі, а саме: час зупинки ОСОБА_2 17:40 год., час ознайомлення з протоколом 18:43 год. В направленні на огляд зазначено час його складання 18-00. Тобто складання протоколу в 18:20 год. відповідає дійсності, а виправлення є лише опискою, яку не можна вважати такою, що перешкодила чи могла б перешкодити суду повно і всебічно розглянути справу та постановити законне і обґрунтоване рішення. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що вказані виправлення були внесені не у присутності особи, відносно якої складався протокол та після підписання ним протоколу.
Приймаючи рішення у справі, апеляційний суд враховує також те, що згідно ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що було витримано у даній справі.
Слід також зазначити, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).
У кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.
З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен з`ясувати вплив цих порушень на ті, чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
При цьому порушення порядку проведення процесуальної дії потребують оцінки можливого впливу на достовірність одержаних відомостей. Тобто під час оцінки джерела доказів з точки зору його допустимості необхідно також переконатися, чи позначилися або могли позначитись процесуальні порушення, якщо вони були допущені, на достовірності та повноті відомостей, які містить дане джерело.
Розглядаючи справу, суд зобов`язаний врахувати допущені порушення закону, які мали місце під час збирання доказів, однак такі порушення не можуть бути безальтернативною підставою для того, щоб суд залишив такі докази без оцінки, відкинувши їх як недопустимі, не з`ясувавши питання про можливий вплив відповідних процесуальних порушень на достовірність отриманих відомостей.
У даній справі у протоколі про адміністративне правопорушення є виправлення в часі його складання, Проте послідовність та час складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів під час фіксації правопорушення працівниками поліції, не свідчать про їх складання пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення та не впливають на можливість встановлення фактичних обставин скоєного правопорушення та особи, яка його скоїла, а тому не є безальтернативною підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення та інших, складених працівниками поліції та зазначених вище документів, неналежними та недопустимими доказами у справі та скасування постанови суду.
Враховує апеляційний суд також практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Хан проти Сполученого Королівства», ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то навіть отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними.
Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, керування ОСОБА_2 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку у зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення час.
З приводу доводів апеляційної скарги про неналежність та недопустимість як доказу у справі відеозапису, оскільки він не є безперервним, слід зазначити наступне.
Відеозапис дійсно складається з декількох частин, проте запис з моменту, коли працівники поліції підійшли до транспортного засобу до моменту, на якому зафіксовані обставини відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку, є безперервним та підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
За такого апеляційний суд вважає його належним та допустимим доказом у справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_2 його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, спростовуються переглянутим відеозаписом, з якого вбачається, що в 18:04 год. працівником поліції роз`яснено ОСОБА_2 його права у відповідності до ст.63 Конституції України та ст.ст. 268,289 КУпАП. 
Спростовуються матеріалами справи також посилання в апеляційній скарзі на те, що з відеозапису вбачається, що у ОСОБА_2 відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, що він поводить себе виважено та стримано, у відповідності до ситуації, яка склалась.
Так, за змістом пунктів 2, 3 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), а виявлення у особи, яка керує транспортним засобом, ознак сп`яніння через зовнішні ознаки та поведінку, що є передумовою проведення відповідного огляду, покладається на поліцейських.
         Поліцейським під час бесіди з  ОСОБА_2 було виявлено запах алкоголю з порожнини рота, про що він повідомив йому, що знайшло своє відображення на відеозаписі.
        Крім того, з поведінки  ОСОБА_2 , зафіксованої на відеозаписі, вбачається порушення мови, а саме її невиразність, хитка хода, а також те, що його поведінка не відповідає обстановці, оскільки він не одразу зрозумів, що йому треба вийти з машини та пред`явити посвідчення водія, потім став пропонувати працівникам поліції зателефонувати  ОСОБА_3 , через деякий час почав стверджувати, що він взагалі пішохід, потім, що він є працівником спецзв`язку і його не можна затримувати, хоча ніяких документів пред`являти працівникам поліції не бажав, не міг чітко сформулювати свою думку щодо того, чому саме працівники поліції не можуть його затримувати та складати протокол. 
         Факт виявлення у ОСОБА_2  таких ознак алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення рухів підтверджується також змістом протоколу про адміністративне правопорушення та направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння до медичного закладу, в якому також зазначені виявлені поліцейськими ознаки сп`яніння.
          Отже зазначені матеріали справи, підтверджують факт наявності у  ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння та виявлення їх поліцейськими, які викликали у них обґрунтовану підозру в тому, що він перебуває у стані сп`яніння, що є достатньою підставою для проведення огляду водія на стан сп`яніння.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що з відеозапису вбачається, що у ОСОБА_2 , відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, що він поводив себе виважено, стримано, та відповідно до ситуації, яка склалася.
Не зазначення в постанові, яка оскаржується, висновку суду щодо клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, саме по собі не є підставою для скасування постанови, так як не призвело до прийняття неправильного рішення у справі, оскільки зазначений вище аналіз доводів апеляційної скарги свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання про закриття провадження у справі за п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Слід також зазначити, що наявна в матеріалах справи заява захисника від 05.10.2023р., в якій викладено клопотання про закриття провадження у справі не містила ні аналізу матеріалів справи, ні жодного правового обґрунтування для закриття провадження у справі, в ній зазначено тільки норму права, яка передбачає можливість закриття провадження у справі.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).
З огляду на зазначене, викладені в обґрунтування апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних у справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду щодо їх оцінці.
        До пояснень захисника в суді апеляційної інстанції про те, що  ОСОБА_2  не керував транспортним засобом, а спав в автомобілі, який знаходився біля його будинку чи біля будинку когось із його близьких, через сварку з кимось із родичів, апеляційний суд відноситься критично, так як вони носять характер припущення, більш того ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції про це ні  ОСОБА_2 , ні його захисник не повідомляли працівникам поліції та суду, не зазначено про це також в апеляційній скарзі. Враховує апеляційний суд також те, що автомобіль, в якому перебував ОСОБА_2 , знаходився на  АДРЕСА_2 , а  ОСОБА_2 мешкає за адресою – АДРЕСА_1 . Будь-яких належних та допустимих доказів того, що в будинку АДРЕСА_3 чи в сусідніх будинках мешкає хтось із близьких ОСОБА_2 суду надано не було.
Отже, при розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі під час апеляційного перегляду не встановлено. 
З урахуванням встановлених фактичних обставин даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що винуватість водія ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а також кваліфікація його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП є доведеною «поза розумним сумнівом».
Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Слід зазначити, що у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При накладенні стягнення на ОСОБА_2 за правопорушення, вчинене 27 лютого 2023 року, визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.
При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП. Тому підстав для скасування постанови судді  Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає. 
Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2 – адвоката Рудика Марка Романовича залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн з позбавленням керування транспортним засобом строком на один рік – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.І. Темнікова