ПОСТАНОВА 
Іменем України

04 грудня 2023 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 405/2886/23
провадження № 22-ц/4809/1401/23 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2023 року у складі судді  Драного В.В.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила визнати спільним сумісним майном подружжя 9 автомобілів, зброю та грошові кошти, що знаходяться на вказаних банківських рахунках, та в порядку поділу майна подружжя:
- визнати за позивачем ОСОБА_1 на автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, державний номерний знак НОМЕР_1 , та припинити право спільної сумісної власності відповідача ОСОБА_2 як одного з подружжя на даний автомобіль.
- визнати за відповідачем ОСОБА_2 , право власності на решту автомобілів та зброю:
- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , грошову компенсацію в загальному розмірі 3 016 692,50 грн. за частку у спільному майні подружжя;
- після повної сплати відповідачем ОСОБА_2 , грошової компенсації у розмірі 3 016 692,50 грн. за частку у спільному майні подружжя позивачу ОСОБА_1 - припинити право спільної сумісної власності позивача ОСОБА_1 як одного з подружжя на решту автомобілів, окрім TOYOTA HIGHLANDER, державний номерний знак НОМЕР_1 , та зброю.
У травні 2023 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, а саме: житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки кадастровий номер 3510100000:45:399:0014, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вказаних 8 (восьми) автомобілів загальною вартістю 8089632 грн., 3 одиниць зброї загальною вартістю 472074 грн. та грошових коштів, що зберігаються на 4 (чотирьох) банківських рахунках.
Ухвалою суду від 17.07.2023 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя (справа № 405/3141/23) прийнято до розгляду та об`єднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя (справа № 405/2886/23).
12.06.2023, представник ОСОБА_2 – адвокат Швець Р.Ю. подав до суду заяву про зупинення провадження у справі, в якій вказав, що ухвалою суду про забезпечення зустрічного позову від 09.05.2023 року було накладено арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 . Однак, 09.05.2023 ОСОБА_1 відчужила дане нерухоме майно попри встановлену судом заборону. 16.06.2023 року Ленінським районним судом м. Кіровограда відкрито провадження у цивільній справі № 405/3264/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа – приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. про визнання недійсним правочину, яким ОСОБА_1 09.05.2023 відчужила спірне нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно. Вказав, що під час розгляду справи № 405/2886/23 було відчужено нерухоме майно, що є предметом спору у даній справі, а тому просив зупинити провадження у справі № 405/2886/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 405/3264/23.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2023 року зупинено провадження у справі до вирішення та набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі № 405/3264/23 (провадження № 2/405/488/23) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Малогон Вікторія Олександрівна про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яка розглядається у Ленінському районному суді м. Кіровограда. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду,  ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_4 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача за первісним позовом посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи.
Вказує, що суд безпідставно не врахував поважності причини, зазначеної у клопотанні про відкладення розгляду справи та провів судове засідання без участі позивача та її представника. В результаті вони не змогли висловити думку стосовно зупинення провадження по справі та надати свої зауваження. Звертала увагу, що копія клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі не була направлена стороні позивача, для ознайомлення та можливості подання до суду заперечень на дане клопотання. 
Зазначала, що у справі № 405/2886/23 не визначено, що житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, тому розгляд цієї справи. 
Вважає, що для вирішення справи № 405/3264/23 є необхідність у вирішення для початку справи № 405/2886/23 для запобігання порушення прав ОСОБА_1 та інтересів та ОСОБА_3 щодо розпорядження майном, що є особистою приватною власністю. Зазначені раніше доводи та докази дають можливість встановити, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав їй на праві приватної власності шляхом укладеного раніше договору дарування, а тому є неподільним. 
На думку представника позивача, саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі та вирішення її по суті. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача за первісним позовом адвокат Швець Р.Ю. зазначав, що судом першої інстанції дотримано норм матеріального і процесуального права, судове рішення є обґрунтованим, законним та ухваленим за повним з’ясуванням фактичних обставин справи, а доводи апеляційної скарги є формальними та не спростовують доказів поданих відповідачем.
Зауважив, що на час подання позовної заяви про поділ спільного майна подружжя, виникнення права власності на будинок АДРЕСА_1 датоване 2017 роком – час проведення відповідної державної реєстрації поліпшень даного домоволодіння. Вважає, що дії ОСОБА_1 по відчудженню будинку та земельної ділянки, які є предметом спору, під час накладення на нього арешту є порушенням прав ОСОБА_2 , якими завдано йому матеріальної шкоди.
Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали про зупинення провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.
Зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду судом справи № 405/2886/23 було відчужене майно, яке є предметом спору у даній справі, то розгляд справи № 405/2886/23 в частині вирішення зустрічних позовних вимог про поділ нерухомого майна подружжя є неможливим до моменту вирішення справи № 405/3264/23 по суті, оскільки спірний об`єкт нерухомого майна вибув з володіння (власності) відповідача за зустрічним позовом.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з урахуванням наступного.
Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У такому випадку провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 5 частини першої статті 253 ЦПК України).
Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що згідно пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
З огляду на зазначені вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
Об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.05.2023 року відкрито провадження в цивільній справі № 405/3264/23 (провадження № 2/405/488/23) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа – приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Малогон В.О. про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Позивач ОСОБА_2 обґрунтовує даний позов, тим що правочин, внаслідок якого відбулося відчуження ОСОБА_1 об`єкта нерухомості, а саме житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , під час дії арешту суду та заборони на його відчуження є протиправним, незалежно від того, що інформація про арешт нерухомого майна була відсутня у відповідному державному реєстрі.
Отже, вирішення питання щодо  дійсність правочину, яким ОСОБА_1 , відчужила спірне нерухоме майно, матиме преюдиційне значення для справи № 405/2886/23, оскільки предметом зустрічного позову у справі № 405/2886/23 є поділ спільного майна подружжя, зокрема, житлового будинку та земельної ділянки кадастровий номер 3510100000:45:399:0014, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , тобто того об`єкту нерухомого майна, щодо якого виник спір про право власності у справі № 405/3264/23, і який вибув з володіння (власності) відповідача за зустрічним позовом під час розгляду цієї справи № 405/2886/23. 
Отже, існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи №405/3264/23, у якій судом встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення, та які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цій справі, але мають значення для правильного вирішення спору.
У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя (стаття 57 СК України), та спільна сумісна власність подружжя (стаття 60 СК України).
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в  інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто (пункти 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).
Основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися.
У урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду про необхідність зупинення провадження у даній цивільні справі до набрання законної сили судовим рішення у цивільній справі №405/3264/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа – приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Малогон В.О. про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 251, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
  
Головуючий суддя                                                                 А.М. Головань

Судді                                                                                 О.Л. Дуковський

                                                                                       О.А. Письменний