Ухвала
 
19 жовтня 2023 року
м. Київ
 
справа № 2-1087/11
провадження № 61-14546ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ярошем Владиславом Вікторовичем, на постанову Львівського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Львівської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про демонтаж гаражу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третіх осіб: Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 14 лютого 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі № 2-1087/11, відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 14 лютого 2023 року скасовано таухвалено нове судове рішення. Заяву ОСОБА_2 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ № 2-1087/11, виданий Галицьким районним судом міста Львова 16 листопада 2012 року, про зобов`язання ОСОБА_2 за власні кошти демонтувати самовільно встановлений гараж у подвір`ї будинку АДРЕСА_1 .
У жовтні 2023 року до Верховного Судучерез систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).
Ухвали суду першої інстанції щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України).
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
В ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 753/23412/17 зроблено висновок, згідно з яким тлумачення пункту 25 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що оскарження ухвал про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в касаційному порядку не передбачено.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, після її перегляду в апеляційному порядку оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки це не передбачено пунктом другим частини першої статті 389 ЦПК України. Самостійним предметом перегляду у касаційному порядку не може бути і постанова апеляційного суду, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали.
Тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Вказівка в резолютивній частині постанови Львівського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Ярошем Владиславом Вікторовичем, на постанову Львівського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року у справі № 2-1087/11.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                             Є. В. Краснощоков
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат