ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року
м. Київ
справа № 161/5182/22
провадження № 51-3368 км 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:  
 
головуючого                                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю:
секретаря судового засідання       ОСОБА_4 ,
прокурора                                          ОСОБА_5 ,
захисника                                           ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 21 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 12021030580002962 за обвинуваченням
 
ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя    АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2017 року за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 08 червня 2021 року умовно-достроково на строк 7 місяців 16 днів,
 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14 грудня 2021 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
 
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 21 квітня 2023 року апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишити без задоволення, а вирок суду - без зміни.
 
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він у невстановлений день і час, умисно, з метою збуту на території м. Луцька, незаконно придбав через мобільний додаток «Telegram» особливо небезпечну психотропну речовину у великому розмірі, обіг якої заборонено - PVP.
Отримавши частину цієї речовини в одному полімерному пакеті, зберігаючи при собі, переніс її з метою збуту на ділянку місцевості неподалік с. Боратин Луцького району Волинської області та приховав у землю, де продовжував зберігати до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції 15 грудня 2021 року.
Він же, 14 грудня 2021 року, приблизно об 11:00 год., на вул. Шевченка у м. Луцьку забрав у виді «закладки» іншу частину особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, у великих розмірах, що містилася у 30 пакетах, та, зберігаючи при собі, з метою збуту, переніс до території поблизу будинку № 25, де був затриманий працівниками поліції, які виявили та вилучили у нього вказану речовину.
Відповідно до висновків експертиз, маса вилученої у ОСОБА_7 особливо небезпечної психотропної речовини складає 6,1382г, що є великим розміром.
 
Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення. Вказує, що судовий розгляд проведено поверхнево, не взято до уваги показання свідків, які доводять невинуватість її підзахисного, суд не звернув уваги на доводи сторони захисту про те, що справа сфабрикована, а докази були підкинуті працівниками поліції, тому вони є недопустимими. У вироку суду не наведено мотивів, з яких було взято до уваги одні докази та відхилено інші, а також не доведено наявність умислу ОСОБА_7 на збут психотропної речовини.
 
Позиції інших учасників судового провадження
 
Захисник у судовому засіданні підтримала свою скаргу, просила її задовольнити в повному обсязі та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.
Прокурор у суді касаційної інстанції заперечувала проти задоволення скарги та просила залишити судові рішення без зміни.
 
Межі розгляду матеріалів кримінального провадження у касаційному суді
 
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
 
Згідно зі ст. 433 цього Кодексу суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
 
При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. 
 
Мотиви суду
 
У касаційній скарзі захисник висловлює доводи щодо оскарження фактичних обставин справи та надання власної оцінки доказам, що, виходячи з вимог ст.ст. 433, 438 КПК України, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. 
 
Захисник стверджує про необхідність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , однак не наводить чіткої підстави, передбаченої ст. 284 КПК України, для такого закриття. Крім того, закриття кримінального провадження вимагає дослідження доказів для надання їм певної оцінки, встановлення інших обставин справи, які не були встановлені судами попередніх інстанцій. Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції позбавлений можливості досліджувати докази, встановлювати чи доводити обставини, які не були встановлені під час судового розгляду в попередніх інстанціях, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Тобто, наведене не є компетенцією суду касаційної інстанції, а тому вимоги засудженого щодо закриття касаційним судом кримінального провадження щодо нього, пов`язані з необхідністю дослідження доказів у справі, не ґрунтуються на законі. 
 
Натомість, вказані обставини перевірялись апеляційним судом.
 
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
 
Оскаржуване судове рішення відповідає наведеним вимогам закону.
 
Висновки судів про винуватість ОСОБА_7 ґрунтуються на показаннях свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 щодо обставин виявлення у підозрюваної особи речовини, схожої на психотропну; свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що ОСОБА_7 одного разу звернувся до нього з повідомленням, що володіє інформацією про закладчиків наркотичних засобів, однак свідок не мав наміру зустрічатися із ним, оскільки не довіряв обвинуваченому та не співпрацював із ним.
 
Згідно протоколу затримання ОСОБА_7 , у останнього було виявлено 30 зіп-пакетів із невідомою речовиною, яка згідно висновку експерта є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP. Також, згідно протоколу огляду місця події від 15 грудня 2021 року, на території Боратинської ОТГ у лісовому масиві поблизу залізничного мосту було виявлено поліетиленовий пакет із вказаною психотропною речовиною.
 
Під час проведення слідчого експеримента зі свідком ОСОБА_11 остання вказала на місце, де 14 грудня 2021 року у кущах ОСОБА_7 шукав стаканчик, при цьому було встановлено точні геодані цього місця, які відповідали наведеним у вхідному повідомленні на телефоні обвинуваченого.
 
З протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 17 січня 2022 року вбачається, що слідчим був оглянутий мобільний телефон, належний ОСОБА_7 , в якому була виявлена переписка останнього із невстановленими особами з приводу збуту психотропних речовин, а також фотографії та геолокації місць закладок, у тому числі від 14 грудня 2021 року.
 
Суди дослідили версію сторони захисту про те, що згорток із психотропною речовиною ОСОБА_7 підкинули, а додаток «Телеграм» разом із повідомленнями йому на телефон встановили працівники поліції, та визнали її такою, що суперечить сукупності наявних доказів у справі. Суди звернули увагу на те, що затримання підозрюваного було зафіксовано відповідним протоколом із доданим до нього відеозаписом, який був досліджений у судовому засіданні, та на якому відсутні обставини, про які зазначає сторона захисту. Крім того, про необхідність забрати закладку із психотропною речовиною в стаканчику, що прикопаний у землі, зазначено у повідомленні на телефоні зі вказівкою на геодані, що спростовує твердження захисника про те, що згорток обвинуваченому підкинули працівники поліції.
 
Так само суди визнали безпідставним твердження сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_7 через відсутність відбитків його пальців на ізоляційній стрічці, якою був обмотаний згорток із психотропною речовиною. Суди зазначили, що експерту не вдалося виявити сліди ДНК обвинуваченого на цій стрічці через надзвичайно низький вміст (або відсутність) будь-якого ДНК на ній, що не свідчить про винуватість чи невинуватість особи. 
 
Доводи захисника про відсутність у ОСОБА_7 умислу на збут психотропної речовини перевірялися судами та визнані безпідставними. Як обґрунтовано зазначено в судових рішеннях, про умисел на збут психотропної речовини вказує її маса, що становить великий розмір, спосіб упакування - в невеликі полімерні пакети, кількість цих пакетів, а також досліджена в телефоні обвинуваченого переписка з приводу придбання психотропної речовини та координат так званих «закладок». Усім цим та іншим доказам суд дав оцінку відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності та взаємозв`язку і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України.
 
Апеляційний суд у межах своїх повноважень перевірив доводи апеляційних скарг сторони захисту, які аналогічні доводам, викладеним у касаційній скарзі, та дійшов висновку, що вони є безпідставними. Ухвала апеляційного суду є мотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
 
Матеріали провадження не містять даних про порушення вимог кримінального процесуального чи неправильне застосування кримінального законів, які були б безумовними підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, а тому підстав для задоволення скарги немає.
 
Урахувавши наведене, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню. У зв`язку із цим та керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити судові рішення без зміни.
 
З цих підстав суд ухвалив:
 
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 21 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                                      ОСОБА_12                                                ОСОБА_3