Справа № 307/4861/22

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        06 листопада 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Кожух О.А., Кондор Р.Ю.,
з участю секретаря: Гусонька З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Тячівського районного суду від 23 березня 2023 року у справі № 307/4861/22 (Головуючий: Сас Л.), - 

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Ціпле І.Ю. звернувся в суд із позовом до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та Тячівський відділ державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Позовні вимоги мотивує тим, що у серпні 2022 року від Тячівського ВДВС у Тячівському районі в Закарпатській області стало відомо, що 10 травня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис № 1307, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно – житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, що становить 9 134 940,85 грн.
Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат», а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню виходячи із наступних підстав.
Позивачу не відомо чи до заяви було додано заяву позичальника, кредитний договір, договір іпотеки на який йдеться посилання у виконавчому написі, довіреність представника банку, письмову вимогу, адресовану позивачу про усунення порушень за кредитним договором , виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення.
Позивач не отримував жодних вимог про сплату заборгованості та в нього відсутня заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» і приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.
Позивач заперечує заборгованість, оскільки не вбачається її безспірності, виконавчий напис видається у порушення вимог ст. 257 ЦК України, так як заборгованість обрахована поза строками позовної давності.
Також, АТ КБ «ПриватБанк» не надав приватному нотаріусу Бондар І.М. необхідних документів, що підтверджують безспірність, відтак не можна вважати правомірним вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Направлення з боку банку та не отримання з боку позивача вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавила його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги АТ КБ «ПриватБанк».
Із виконавчого напису видно, що стягнення нотаріусом проведено за строк, який складає 12 років п`ять місяців сім днів, а саме з 06 липня 2006 року по 13 грудня 2018 року.
АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до нотаріуса із заявою про вчиненнявиконавчого напису 10 травня 2019 року, тобто, після спливу трьохрічного строку і без надання доказів безспірності заборгованості, відтак, виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства.
Крім цього, строк пред`явлення виконавчого напису до виконання зійшов, оскільки такий був виданий 10.05.2019 року, а пред`явлений до виконання 15 серпня 2022 року, що свідчить, про пропуск строку для його пред`явлення.
Перелічені порушення при вчиненні виконавчого напису порушують майнові права позивача, а відтак зумовлюють визнання цього напису таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Тячівського районного суду від 23 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 10 травня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 1307 про звернення стягнення на належний ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у погашення заборгованості на загальну суму 9 134 940,85 грн.
Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення та не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості. Враховуючи те, що договір на сьогоднішній момент діє та заборгованість не погашена, то строк давності повинен застосовуватися як до подій, що не припинилися. Договір не був припинений у зв`язку з п. 9.6 Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент підписання договору і в цьому пункті чітко зазначено, що договір є дійсним до моменту належного виконання сторонами зобов`язань. Зобов`язання позивачем на сьогоднішній день не виконано і особа зловживає своїм правом на звернення до суду за для ухилення від виконання договірних обов`язків. Оскільки, договір є чинним, а отже в кредитора виникає право вимагати виконання обов`язків боржника, передбачених договором, в тому числі й право на примусове стягнення боргу у будь-який час і це право виникає до тих пір поки договір є чинним.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Ціпле І.Ю., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Представник АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 102) і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Відповідно доч. 1  ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою ст. 15 ЦК україни визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Встановлено, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 10 травня 2019 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1307 про звернення стягнення на нерухоме майно – житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 06 липня 2006 року приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Стойка Н.М., за реєстровим номером 5266, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, необхідно задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк», шляхом перерахування коштів у розмірі 24 820,91 Євро – заборгованість за кредитом; 38 399,25 Євро – заборгованість за відсотками; 3 650,40 Євро – комісія; 222 546,86 Євро – пеня, що всього становить 289 417,00 Євро 42 Євроценти, що за курсом НБУ станом на 13 грудня 2018 року становить 9 131 440, 85 грн. Строк, за який проводиться стягнення – 12 років п`ять місяців сім днів, а саме з 06.07.2006 р. по 13.12.2018 р..
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону). Таким актом є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595.
Згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.
Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема - пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 21 січня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.
У порушення вимог ст. 88 Закону нотаріус вчинив виконавчий напис 10 травня 2019 року щодо заборгованості по якій минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги, тобто після спливу строку позовної давності.
Матеріалами справи не встановлено та в порушення вимог статті 81 ЦПК України відповідачем не підтверджено, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як такі не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Тячівського районного суду від 23 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено – 17 листопада 2023 року.

Головуючий:        (підпис)
Судді:                            (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Закарпатського 
апеляційного суду Г.Г. Собослой