23.10.23
33/812/461/23
Єдиний унікальний номер судової справи: 488/790/23 Головуючий у першій інстанції Головіна Т.М. 
 
Номер провадження 33/812/461/23 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання – Горенко Ю.В.,
за участю ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм у ТОВ «Нікотерм», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,
в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 414051 від 25 березня 2023 року, ОСОБА_1 25 березня 2023 року о 17 год 03 хв. керував транспортним засобом Dewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаєві, по вул. Бригадна, 40 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 
Постановою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Не погодившись із зазначеною постановою суду, 05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час розгляду справи судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог закону, що призвело до постановлення необґрунтованого та незаконного рішення.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі він не відмовлявся, а погодився, але перед цим попросив працівників поліції забрати з дому його телефон, на що поліцейські йому відмовили.
Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги зауваження захисника про те, що під час пропонуванні йому пройти огляд у медичному закладі на стан алкогольного сп`янінні працівниками поліції у встановленому на то порядку не було надано йому на руки направлення на проходження такого огляду, та не було його ознайомлено з направленням, хоча матеріали справи містять таке направлення від 25.03.2023 р. При цьому на відеозаписі не зафіксовано ані складання такого направлення, ані надання 25.03.2023 р. о 17 год 15 хв. йому такого направлення.
Зауважує, що Акт огляду на стан сп`яніння у його присутності також не складався, про ознаки алкогольного сп`яніння які зазначені в Акті його працівники поліції не повідомляли.
За такого, на думку ОСОБА_1 направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та Акт огляду на стан сп`яніння працівниками поліції було складено вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення без його присутності. А тому вважає, що поліцейськими було порушено порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП.
Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не взято до уваги обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а саме характеризуючи матеріали, зокрема про те, що він офіційно працює, характеристику з місця роботи, що були додані до матеріалів справи.
Вважає, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумних сумнівів доводили вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, натомість містять істотні недоліки та непорозуміння.
Крім того, вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього не дотримався вимог закону та допустив формальне ставлення до вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.
Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Судом встановлено, що 25 березня 2023 року о 17 год 03 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Dewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаєві, по вул. Бригадна, 40 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1). 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Так, винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 414051 від 25 березня 2023 року (а.с.1);
- на відеозаписі, з якого чітко вбачається, що працівниками поліції після зупинки автомобіля Dewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаєві, по вул. Бригадна, 3 під керуванням водія ОСОБА_1 було виявлення у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук, після чого водієві неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або проїхати до медичного закладу, на що водій відмовився (а.с.5);
- в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3);
- в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4).
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 414051 від 25 березня 2023 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 25 березня 2023 року у водія ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень самого водія ґрунтується на наявних у справі доказах.
Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі він не відмовлявся, а погодився, суд оцінює критично з огляду на наявний в матеріалах справи відеозапис, з якого чітко вбачається, що на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння зокрема в медичному закладі, ОСОБА_1 своєї згоди не висловлював. При цьому, сама поведінка ОСОБА_1 після зупинки його працівниками поліції свідчить про небажання виконувати законні вимоги працівників поліції, зокрема щодо проходження огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції у встановленому на то порядку не було надано йому на руки направлення на проходження такого огляду, та не ознайомлено його з ним на увагу суду не заслуговують, оскільки як видно з відеозапису, працівниками поліції неодноразово пропонувалось водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі. ОСОБА_1 не мав такого бажання, хоча й в який з разів погодився проїхати до медичного закладу, але коли працівники поліції сказали проїдемо, водій відмовився. При цьому, сама поведінка водія, зокрема не виконання вимог працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу, не надання для огляду документів, що посвідчують особу, агресію у відношенні до працівників поліції, свідчить про не бажання та ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції не ознайомили та не видали йому направлення до медичного закладу не впливають на обставини відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а більш того водій категорично неодноразово відмовився від проходження огляду у медичному закладі, а тому й необхідність в ознайомленні водія з направленням у працівників поліції була відсутня.
Доводи апеляційної скарги про те, що Акт огляду на стан сп`яніння у присутності ОСОБА_1 не складався не є суттєвими, а посилання щодо не ознайомлення його з ознаками алкогольного сп`яніння які зазначені в Акті спростовується відеозаписом, на якому зафіксовано повідомлення ОСОБА_1 про виявлені в нього працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не взято до уваги обставини, що пом`якшують відповідальність, а саме характеризуючи матеріали, зокрема про те, що ОСОБА_1 офіційно працює, має позитивну характеристику з місця роботи, що були додані до матеріалів справи суд оцінює критично, з огляду на те, що вказані обставини в розумінні ст.34 КУпАП не є тими обов`язковими обставинами, що пом`якшують відповідальність. А крім того, санкція ч.1 статті 130 КУпАП є чітко визначеною та безальтернативною.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, а тому не впливають на обґрунтовані висновки суду. 
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, твердження водія ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на спробу уникнення водієм адміністративної відповідальності.
При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Т.В. Крамаренко