П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
29 листопада 2023 року                                                                                                м. Київ
 
Справа № 757/24950/23
Провадження: № 22-ц/824/14486/2023
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О., 
суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,
секретар Сакалош Б. В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Нестеренка Олександра Степановича в інтересах ОСОБА_1 
на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 квітня 2023 року, постановлену під головуванням судді Остапчук Т. В.
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, державний нотаріус Вільногірської державної нотаріальної контори Канюга Ольга Василівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Вадим Вячеславович, про визнання договору недійсним
 
                                                 у с т а н о в и в:
 
У вересні 2022 року адвокат Нестеренко О.С. в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 4 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 80 000 доларів США. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору Банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2010 року (справа № 2-294/10) позов ПАТ «ОТП Банк» залишено без задоволення. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2011 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2010 року в частині відмови ПАТ «ОТП Банк» у задоволенні позову скасовано. Позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 60054,56 грн, що еквівалентно 78419,15 доларам США, 82817,07 грн, що еквівалентно 10715,94 доларам США процентів за користування кредитом, 102891,05 грн пені та 75 грн штрафу, 2550 грн витрат на сплату судового збору, 240 грн витрат на сплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. 08 квітня 2011 року судом видано виконавчий лист №2-294/10 про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та пред`явлено Банком до примусового виконання. 20 січня 2020 року в межах виконавчого провадження №61020172 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, якою було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_3 убачається, що 28 квітня 2020 року державний нотаріус Канюга О.В. (Вільногірська державна нотаріальна контора, Вільногірський міський нотаріальний округ) припинила обтяження та заборону, накладені на боржника ОСОБА_3 , в тому числі накладені приватним виконавцем Корольовим В.В. (номер запису про обтяження 35111876 (спеціальний розділ) дата, час державної реєстрації 21 січня 2020 року). 29 квітня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. припинив право власності на майно боржника ОСОБА_3 (паспорт громадянина України, серія та номер НОМЕР_1 , виданий 06 березня 2002 року, видавник РУ ГУ МВС України в м. Києві) (нежилі приміщення з № 1 по № 8, групи приміщень № 220 літера А), за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрував право власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 121, виданий 29 квітня 2020 року (витяг з реєстру права власності № 207888968 від 29 квітня 2020 року). При цьому, 18 квітня 2017 року ОСОБА_4 отримав паспорт № НОМЕР_2 , орган, що видав паспорт НОМЕР_3 , у зв`язку з втратою попереднього паспорта. Тобто, на момент оформлення спірного договору позивач більше трьох років користувався іншим паспортом. Спірний договір здійснювався за анульованим, недіючим паспортом ОСОБА_5 . Згідно із відповіддю адвоката Весніна С.О., що діє в інтересах державного нотаріуса Вільногірської державної нотаріальної контори Канюги О.В. на запит приватного виконавця Корольова В.В. від 07 вересня 2020 року № 1514, Канюга О.В. як спеціальний суб`єкт реєстраційних дій, не вчиняла реєстраційних дій, які від її імені були здійснені невідомими особами, в тому числі 28 квітня 2020 року, а сама стала потерпілою від протиправних дій невстановлених осіб, які здійснили ці дії, шляхом несанкціонованого втручання від її імені до державних реєстрів, дистанційно скориставшись її особистим ключем електронного цифрового підпису, про що 18 травня 2020 року нотаріусом було зроблено відповідне повідомлення про злочин до правоохоронних органів (номер кримінального провадження № 12020040150000175). Не дивлячись на те, що Наказом № 321/5 від 29.01.2020 Міністерства юстиції України приватному нотаріусу Бригіді В.О. анульовано доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, останній, на момент оформлення вищевказаного спірного договору купівлі-продажу, мав доступ до Єдиного реєстру боржників. На час оформлення зазначеного договору ОСОБА_4 рахувався у цьому реєстрі як боржник. ОСОБА_4 спірного договору купівлі-продажу не укладав, в момент укладення договору його взагалі не було в місті Києві, оскільки він проживає в іншому регіоні України. Спірний договір купівлі-продажу оформлено по раніше втраченому та недійсному на момент оформлення договору паспорту ОСОБА_5 . За фактом вчинення невстановленими особами шахрайських дій стосовно указаного вище майна, належного ОСОБА_1 , Шевченківським УП ГУНП в м. Києві внесено інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) та проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 12020100100006017. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.03.2021 у справі № 757/35648/20-ц за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, державний нотаріус Вільногарської державної нотаріальної контори Канюга Ольга Василівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Вадим Вячеславович, товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації, визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень з № 1 по № 8 (групи приміщень № 220), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 29 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі №121. Постановою Київського апеляційного суду від 07.10.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року залишено без змін. Постанова апеляційного суду набирала законної сили з дня її прийняття. Ухвалою Верховного суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.06.2022 у справі № 757/35648/20-ц, касаційне провадження № 81-18674св21 заяву акціонерного товариства «ОТП Банк» про відмову від позову про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації прийнято та задоволено. Визнано нечинними рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року. Провадження у справі за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, державний нотаріус Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Канюга Ольга Василівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Вадим Вячеславович, товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації закрито. Крім того, державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори Канюгою О.В. 28 квітня 2020 року (тобто за день до вчинення спірного правочину купівлі-продажу нежитлових приміщень) було безпідставно та протизаконно припинено дію запису про обтяження №35111876 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та дію запису про обтяження №15401171 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
До позовної заяви представник позивача додав заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження спірного нерухомого майна, нежилі приміщення з № 1 по № 8, групи приміщень № 220 літера А, за вищевказаною адресою. Заява обґрунтована тим, що відповідач робить спроби зміни права власності на нерухоме майно, а саме, зазначених в заяві нежитлових приміщень.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 квітня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Того ж дня, рішенням Печерського районного суду, у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Нестеренко О. С. в інтересах ОСОБА_1 23 серпня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення заяви. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що тривалий розгляд заяви про забезпечення позову судом першої інстанції, призвів до того, що відповідач здійснив ряд юридично значимих дій, направлених на подальшу зміну власника майна, набутого за рахунок оспорюваного договору купівлі-продажу. Окрім того, зазначив, що судом першої інстанції не було враховано, що арешт майна та заволодіння ним було здійснено невстановленими особами, у незаконний спосіб, шляхом протиправного втручання в роботу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Повідомив, що до поданої заяви про забезпечення позову долучено витяги із сайту ДП «Сетам», відповідно до якого, майно набуте відповідачем. На момент постановлення оскаржуваної ухвали у суду був цей витяг, і про наміри продажу нерухомого майна суду було відомо.
Також зазначив, що незважаючи на те, що рішенням суду від 13 квітня 2023 року у задоволенні позову було відмовлено, позивач подав апеляційну скаргу на це рішення, оскільки вважає, що рішення прийнято всупереч діючому законодавству, з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, тому, на його думку, потреба у забезпеченні позову на даний час не відпала.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
27.11.2023 на адресу Київського апеляційного суду від адвоката Нестеренка О.С. в інтересах ОСОБА_1 надійшли доповнення до апеляційної скарги, відповідно до яких, Нестеренко О.С. просив прийняти та долучити їх до апеляційної скарги та розглянути їх разом.
Просив доповнити резолютивну частину апеляційної скарги наступним пунктом: вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., державний нотаріус Вільногірської державної нотаріальної контори Канюга О.В. приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов В.В., про визнання договору недійсним, а саме: заборонити здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, нежилих приміщень з № 1 по № 8, групи приміщень № 220 літера А, за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті та набрання судовим рішенням законної сили.
В судовому засіданні адвокат Нестеренко О.С. в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених у ній, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Заслухавши думку представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не доведено яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, а посилання, які містяться в матеріалах заяви, не дають достатніх підстав для підтвердження такого наміру. 
Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується  забороною вчиняти певні дії.
Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
За ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду,  з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Судом убачається, що спір виник з приводу нерухомого майна, а саме: нежилих приміщеннь з № 1 по № 8, групи приміщень № 220 літера А, за адресою: АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Нестеренко О.С. посилався на існування підстав для подальшого незаконного розпорядження спірним нерухомим майном, оскільки в теперішній час, відповідач, ОСОБА_2 , робить спроби зміни власника спірного нерухомого майна, що вказує на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до вирішення справи по суті, а захист цих прав, свобод та інтересів може стати неможливим або ускладненим без вжиття заходів забезпечення позову.  
З матеріалів справи убачається, що 29 квітня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. припинив право власності на майно боржника ОСОБА_3 (паспорт громадянина України, серія та номер НОМЕР_1 , виданий 06 березня 2002 року, видавник РУ ГУ МВС України в м. Києві) (нежилі приміщення з № 1 по № 8, групи приміщень № 220 літера А), за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрував право власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 121, виданий 29 квітня 2020 року (витяг з реєстру права власності № 207888968 від 29 квітня 2020 року). 
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.
Як убачається із матеріалів справи 08 вересня 2023 року ухвалою Київського апеляційного суду відкрито провадження за апеляційною скаргою адвоката Нестеренка О.С. на рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 квітня 2023 року. 
Ураховуючи те, що рішення суду першої інстанції, яким відмовлено в задоволенні позову, на час подання апеляційної скарги на ухвалу про забезпечення позову та її вирішення, не набуло законної сили, у зв`язку з його оскарженням, потреба в забезпеченні позову не відпала, у розумінні положень статті 158 ЦПК України розгляд справи продовжується, не вбачається зміна обставин, які зумовили застосування заходів забезпечення позову, з метою забезпечення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.
Задоволення заяви про забезпечення позову не являється фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права власності відповідача на нерухоме майно, а лише обмежує його у здійсненні деяких дій на певний період.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії розпорядження спірним нерухомим майном, що є предметом спору у даній справі, або його відчуження, або передача в оренду чи іпотеку, тощо, є цілком обґрунтованим, достатнім та співмірним видом забезпечення позову у даному випадку.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову по суті, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та не звернув увагу на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.    
Згідно вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
З огляду на наведене, ухвала Печерськогорайонного суду міста Києва від 13 квітня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу адвоката Нестеренка Олександра Степановича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 квітня 2023 року скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.
Заборонити здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження спірного нерухомого майна, а саме, нежилі приміщення з № 1 по № 8, групи приміщень № 220 літера А, за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.
Строк пред`явлення до виконання - три роки.
Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .
Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.  
 
Повне судове рішення складено 04 грудня 2023 року.
 
Головуючий                                                                                    Т. О. Невідома

Судді                                                                                                 С. М. Верланов

                                                                                                           В. А. Нежура