РІШЕННЯ
Іменем України

16 жовтня 2023 року 
м. Київ

справа №990/184/23
адміністративне провадження № П/990/184/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Єзерова А.А.,  Стрелець Т.Г.,  Шарапи В.М., 

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу №   990/184/23
за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди,-
в с т а н о в и в:
23.08.2023 до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) до Президента України (далі-відповідач), у якій позивач просить: 
визнати протиправними дії Президента України щодо повернення без розгляду скарги від 10.07.2023;
визнати протиправною бездіяльність Президента України щодо невжиття заходів для поновлення порушених прав позивача; 
зобов`язати Президента України розглянути скаргу від 10.07.2023;
зобов`язати Президента України вжити заходи для поновлення порушених прав позивача;
стягнути з Президента України на користь ОСОБА_1 198 622 грн 50 коп на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 10.07.2023 він направив на адресу, зокрема, Президента України скаргу на бездіяльність судової влади. Однак, листом від 19.07.2023 відповідач повернув скаргу заявнику та повідомив, що її розгляд не відноситься до повноважень Президента України. Вважає посилання відповідача на статтю 12 Закону України «Про звернення громадян» у листі про повернення скарги безпідставним та необґрунтованим, оскільки жодним процесуальним законом не передбачено порядку оскарження бездіяльності суду. Такий порядок не встановлений також Законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про вищу раду правосуддя», на які посилається відповідач. Позивач, покликаючись на положення статей 7 та 8 Закону України «Про звернення громадян», вказує на відсутність законних підстав для повернення його скарги, а також на те, що скарга мала бути направлена Президентом України до компетентного органу, а не повернута заявнику. 
ОСОБА_1 , навівши вказані доводи, зазначив у позовній заяві також, що такими протиправною бездіяльністю та діями відповідача йому завдана моральна шкода, яка полягає у переживаннях та душевних стражданнях.
Ухвалою Верховного Суду від 24.08.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди. Призначено розгляд справи по суті в судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
У поданому відзиві відповідач у задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити. 
Вказує, що Президент України не наділений контрольними повноваженнями у сфері здійснення правосуддя, оцінки повноти, об`єктивності й усебічності дослідження доказів судами, не має права втручатися в їх процесуальну діяльність або давати вказівки суддям при здійсненні правосуддя, переглядати судові рішення на предмет їх законності чи обґрунтованості, змінювати їх чи скасовувати. Звернення ОСОБА_1 до Президента України стосувалось, зокрема, питань щодо дій та бездіяльності суддів Печерського районного суду м. Києва, Шевченківського районного суду м.    Києва, Київського окружного адміністративного суду.
Статтею 12 Закону України «Про звернення громадян», якою визначена сфера його застосування, встановлено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, установлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження».
Відповідно до статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Порядок реалізації права особи на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
Частиною першою статті 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону.
Таким чином, оскільки питання, порушені позивачем у зверненні від 10.07.2023, не належать до повноважень Президента України, а саме звернення не відповідає вимогам Закону «Про звернення громадян», ОСОБА_1 було надіслано листа від 19.07.2023 № 22/042964-03 із відповідними роз`ясненнями.
З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що 10.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Президента України зі скаргою, у якій вказав на порушення його конституційних прав та свобод людини і громадянина з боку органів судової влади (її посадових осіб), обґрунтовуючи такі порушення наступним. 
Як зазначив у скарзі заявник, з метою захисту свої прав він звернувся з позовними заявами до Печерського районного суду м. Києва, Шевченківського районного суду м. Києва, Київського окружного адміністративного суду, а саме: 
-до Печерського районного суду м. Києва. 10.03.2023 направлено позов до АТ «Укрпошта»;
-ухвалою від 17.03.2023 у справі № 757/10366/23-ц Печерський районний суд міста Києва направив за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрпошта».
-у зв`язку з відсутністю будь-яких відомостей 18.04.2023 до Шевченківського районного суду міста Києва та 17.05.2023 до Печерського районного суду міста Києва направлені інформаційні запити щодо причин відсутності таких дій;
-до 09.07.2023 відповіді не отримано;
-до Київського окружного адміністративного суду 30.05.2023 направлено позов до Печерського районного суду м. Києва, керівника апарату Печерського районного суду м. Києва, Шевченківського районного суду м. Києва, керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва;
-до 09.07.2023 на адресу позивача не надходило жодних відомостей;
-до Київського окружного адміністративного суду 07.06.2023 ОСОБА_1 направлено позов до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;
-до 09.07.2023 на адресу позивача не надходило жодних відомостей;
- голові Київського окружного адміністративного суду 19.06.2023 направлено інформаційний запит стосовно відсутності будь-яких дій;
-до 09.07.2023 жодної відповіді не отримано.
Враховуючи викладене, на підставі Конституції України, Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про доступ до судових рішень» та Положення про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, у скарзі, адресованій Президенту України, ОСОБА_1 просив притягнути до відповідальності посадових осіб, винних у порушенні його конституційних прав та вжити належних заходів для поновлення його прав.
19.07.2023 ОСОБА_1 надана відповідь на його звернення від 10.07.2023, оформлена листом №   22/042964-03 за підписом в.о. завідувача відділу Офісу Президента України, у якому заявнику роз`яснені положення статей 19, 124, 126, 129 Конституції України. Відповідач наголосив, що Президент України не наділений контрольними повноваженнями у сфері здійснення правосуддя, оцінки повноти, об`єктивності й усебічності дослідження доказів судами, не має права втручатися в їх процесуальну діяльність або давати вказівки суддям при здійсненні правосуддя, переглядати судові рішення на предмет їх законності чи обґрунтованості, змінювати їх чи скасовувати.
Крім того, у листі від 19.07.2023 повідомлено ОСОБА_1 , що його скарга не підлягає розгляду в порядку Закону України «Про звернення громадян», а реалізувати своє право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді заявник має право в установленому законом порядку шляхом звернення зі скаргою до Вищої ради правосуддя.
Суд перевірив наведені у позові і у відзиві на нього доводи дійшов висновку про таке.
Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу протиправної бездіяльності та дій, на думку ОСОБА_1 , Президента України, пов`язаних із поверненням його скарги без розгляду. 
Так, відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити до органів державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів урегульовані Законом України «Про звернення громадян» (далі-Закон №   393/96-ВР).
Цей Закон також забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Вказані вище конституційні положення, а також положення Закону № 393/96-ВР містять правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема, до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок відповідного суб`єкта розглянути звернення і надати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно з частиною першою статті 5 положення Закону № 393/96-ВР звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
За змістом частин першої та третьої статті 15 цього Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Водночас частиною третьою статті 7 Закону № 393/96-ВР передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
Отже, звернення громадян повинен розглядати той орган, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 9901/5/17, від 04.07.2018 у справі №800/580/17 та від 19.02.2020 у справі №   9901/268/19.
Водночас, колегія суддів зазначає, що у скарзі, адресованій Президенту України, ОСОБА_1 виклав обставини, пов`язані із здійсненням правосуддя у справах, по яких він є стороною. 
Відповідно до статті 12 Закону № 393/96-ВР дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".
Отже, оскільки порушені позивачем у скарзі питання стосуються здійснення правосуддя, відповідачем обґрунтовано зазначено у відповіді на цю скаргу, що його звернення не підлягає розгляду в порядку Закону України «Про звернення громадян». 
Так, право на перегляд справи та оскарження судового рішення, тобто процесуальне оскарження, передбачено статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Порядок реалізації права особи на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) визначений частиною першою статті 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої Дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України "Про Вищу раду правосуддя", з урахуванням вимог цього Закону.
Статтею 102 Конституції України визначено, що Президент України є главою держави і виступає від її імені, є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.
Повноваження Президента України визначені у статті 106 Конституції України.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішеннях, зокрема, від 10.04.2003 у справі № 7-рп/2003, від 07.04.2004 року у справі № 9-рп/2004 та від 16.05.2007 у справі № 1-рп/2007, повноваження Президента України визначаються виключно Конституцією України. Законодавчі акти не можуть покладати додаткових прав чи обов`язків на Президента України, крім тих, що передбачені Конституцією України.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що розгляд питань, порушених позивачем у скарзі від 10.07.2023, не належить до повноважень Президента України, через те, що звернення не підлягає розгляду в порядку Закону України «Про звернення громадян», а контрольними повноваженнями у сфері здійснення правосуддя Президент України не наділений, не має права втручатися у процесуальну діяльність суду або давати вказівки суддям при здійсненні правосуддя, переглядати судові рішення на предмет їх законності чи обґрунтованості, змінювати їх чи скасовувати, розглядати дисциплінарні скарги відносно суддів.
З приводу доводів позивача, що відповідач протиправно повернув скаргу заявнику, тоді як, на переконання ОСОБА_1 , мав би передати на розгляд компетентного органу, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з частинами першою-третьою статті 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» право на звернення із скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників. Адвокат зобов`язаний перевірити факти, що можуть тягнути за собою дисциплінарну відповідальність судді, до подання відповідної дисциплінарної скарги.
Дисциплінарна скарга подається у письмовій формі та повинна містити такі відомості:
1) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв`язку;
2) прізвище, ім`я, по батькові та посада судді (суддів), щодо якого (яких) подано скаргу;
3) конкретні відомості про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, який відповідно до частини першої статті 106 цього Закону може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді;
4) посилання на фактичні дані (свідчення, докази), що підтверджують зазначені скаржником відомості.
Дисциплінарна скарга підписується скаржником із зазначенням дати її підписання.
Вища рада правосуддя затверджує та розміщує на офіційному веб-порталі судової влади зразок дисциплінарної скарги.
Тобто, законом встановлені вимоги до форми та змісту дисциплінарної скарги, а також порядок її подачі до Вищої ради правосуддя, у зв`язку з чим зміст скарги ОСОБА_1 , хоча і свідчить про те, що питання, які він у ній порушує, стосуються здійснення судочинства, але таке звернення не відповідає у повній мірі вимогам закону до дисциплінарної скарги. 
Відповідно до частини восьмої статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.
Таким чином, колегія суддів ще раз акцентує увагу на тому, що розгляд звернення ОСОБА_1 від 10.07.2023 не належить до повноважень Президента України, не відповідачє вимогам до дисциплінарної скарги, через що підлягала поверненню та повернута відповідачем у спосіб та з дотриманням строків, передбачених Законом України «Про звернення громадян». 
Крім того, лист Офісу Президента України від 19.07.2023 за №22/042964-03 містить вичерпне обґрунтування підстав повернення скарги заявнику та роз`яснення права останнього на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді в установленому законом порядку. 
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
За загальним правилом, яке встановлено у статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 25 Закону України «Про звернення громадян» у разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадянина, відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов`язані з поданням і розглядом скарги, обґрунтовані витрати, понесені у зв`язку з виїздом для розгляду скарги на вимогу відповідного органу, і втрачений за цей час заробіток. Спори про стягнення витрат розглядаються в судовому порядку. Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.
Зважаючи на те, що вимога про стягнення на користь позивача завданої моральної шкоди є похідною від первісних вимог, для задоволення яких немає підстав, тому також задоволенню не підлягає.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідачем не надано доказів понесення ним судових витрат, то такі розподілу не підлягають.
За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 139, 241-246, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -
В И Р І Ш И В:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди повністю.
Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий                                                                                           Л.В. Тацій
Судді                                                                                                     А.А. Єзеров 
                                                                                                    С.Г. Стеценко 
                                                                                                    Т.Г. Стрелець
                                                                                                    В.М. Шарапа
Повний текст рішення складено 16.10.2023