Номер провадження: 22-ц/813/7726/23 
Справа № 522/15106/18
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів –Дришлюка А.І., Сегеди С.М.,
за участю секретаря – Триколіч І.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , про відшкодування вартості витрат на поліпшення орендованого майна, стягнення штрафу, пені, збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви про забезпечення позову.
09 серпня 2023 року від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Возіяна А.А. до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій він просить накласти арешт на земельні ділянки, власником яких є відповідач ОСОБА_4 , а саме:
- на земельну ділянку кадастровий номер 5110136900:27:001:0098, площею 0,0137 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
- на земельну ділянку кадастровий номер 5110136900:27:001:0093, площею 0,0124 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
- на земельну ділянку кадастровий номер 5110136900:27:001:0092, площею 0,0111 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2023 року клопотання представника позивача про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0137 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5110136900:27:001:0098, власником якої є ОСОБА_4 . Накладено арешт на земельну ділянку площею 0.0124 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5110136900:27:001:0093, власником якої є ОСОБА_4 . Накладено арешт на земельну ділянку площею 0.0111 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 5110136900:27:001:0092, площа, власником якої є ОСОБА_4 .

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки, що незастосування заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_5 продав квартиру поза межами дії останнього забезпечення, тобто законно.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
В силу вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач ОСОБА_2 у своєму позові просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь відшкодування вартості витрат на поліпшення орендованого майна у сумі 3136294,68 грн., пеню у розмірі 96000,00 грн., штраф у розмірі 100000,00 грн., збитки (упущену вигоду) в сумі 455838, 40 грн., моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. Тобто, сума грошових коштів, які ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 становить 3888133,08 грн.
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .
13 червня 2019 року представником ОСОБА_1 подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2019 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову залишено без змін.
13 жовтня 2021 року відповідачем повторно подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2018 року.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року клопотання про скасування заходів забезпечення позову задоволено, скасовано арешт, накладений на квартиру, розташовану за адресом: АДРЕСА_3 , загальною площею 288,8 кв.м, житловою площею 129,2 кв.м, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 867695751101, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2018 року.
31 серпня 2022 року постановою Одеського апеляційного суду ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року про скасування заходів забезпечення позову в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування витрат на поліпшення майна, стягнення штрафу, пені, збитків, відшкодування моральної шкоди скасовано. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 13 жовтня 2021 року про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали судді Приморського районного суду м. Одеси від 92 серпня 2018 року, відмовлено.
Як свідчать надані докази, не дивлячись на оскарження ухвали суду про скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_4 , отримавши ухвалу суду першої інстанції про скасування арешту, зняв обмеження щодо належної йому квартири та 22 грудня 2021 року уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_6 , згідно якого відчужив квартиру, розташовану за адресом: АДРЕСА_3 .
Таким чином, на даний час власником квартири аз адресою: АДРЕСА_3 є інша особа - ОСОБА_6 .
За таких обставин позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , про відшкодування вартості витрат на поліпшення орендованого майна, стягнення штрафу, пені, збитків та моральної шкоди не забезпечено жодним заходом.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_4 розпочав процес відчуження належного йому на праві власності нерухомого майна з метою унеможливити в подальшому виконання судового рішення по справі та звернення стягнення на належні йому об?єкти нерухомості, у разі задоволення позову ОСОБА_7 .
Суду надано інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_1 , з якої вбачається, що у власності відповідача є низка земельних ділянок, за рахунок яких в майбутньому можуть бути задоволені законні вимоги ОСОБА_7 .
Також, суду надано консультаційні висновки ФОП ОСОБА_8 щодо вартості запитуваних земельних ділянок.
Із зазначених консультаційних висновків вбачається, що вартість земельних ділянок, що належать ОСОБА_9 становить 3945171,00 грн.
Таким чином, враховуючи, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами, ОСОБА_2 просила накласти арешт на зазначені вище земельні ділянки, вартість яких може покрити вимоги позивача до ОСОБА_1 .
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що на сьогоднішній день існує реальна загроза відчуження майна, що належить ОСОБА_9 , що доводить поведінка відповідача, який одразу після скасування заходу забезпечення позову відчужив належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
Також, суд першої інстанції правильно погодився із твердженням позивача про співмірність заявлених позовних вимог та заходу забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_2 .
Оцінюючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що не застосування заходів забезпечення позову може привести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, тому вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача та накласти арешт на вище перелічене майно відповідача.
Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК України), оскільки позивач має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання на території України та майно, в розмірі достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Питання про забезпечення позову розглянуто по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Повний текст судового рішення.
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Суддя Дришлюк А.І. перебував у відпустці з 20 по 23 листопада 2023 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.
Повний текст судового рішення виготовлено 24 листопада 2023 року.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2023 рокузалишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 24 листопада 2023 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        С.М. Сегеда

                                                               А.І. Дришлюк