УХВАЛА
 
24 жовтня 2023 року                                                                                 
м. Київ
 
справа № 761/16166/21
провадження № 61-5932св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Голден Хаус», Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року у складі судді Мальцева Д. О. та постанову Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року у складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Желепи О. В., Кравець В. А.,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2021 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Голден Хаус» (далі - ТОВ «АН «Голден Хаус»), Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк») про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.
Позов мотивований тим, що між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк» «Престиж» (далі - ВАТ «АКБ «Престиж»), правонаступником якого було ПАТ «Фідобанк», у вересні 2014 року були укладені кредитний договір та договір іпотеки, предметом якого є кв. АДРЕСА_1 .
У квітні 2019 року ПАТ «Фідобанк» листом повідомив позивача про виставлення на продаж, як лоту, права вимоги за кредитним та іпотечним договорами. За результатами проведених електронних торгів переможцем стало ТОВ «АН «Голден Хаус». 20 червня 2019 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «АН «Голден Хаус» укладений договір купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки. Зазначає, що ТОВ «АН «Голден Хаус» не є фінансовою установою у розумінні частини першої статті 1054 ЦК України. Ведення діяльності з надання послуг факторингу, яка передбачає проведення валютних операцій (передача права вимоги за кредитами в іноземній валюті), потребує отримання фінансовою установою ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями. Проте, ТОВ «АН «Голден Хаус» не має відповідної ліцензії на надання фінансових послуг. Також за договором про відступлення права вимоги передано зобов`язання в гривні, тоді як зобов`язання за кредитним договором виражено в дол. США, тобто за оспорюваним договором передані неіснуючі права на користь нового кредитора.
Позивач просила:
визнати недійсним з моменту укладення договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 20 червня 2019 року, укладений між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «АН «Голден Хаус», посвідчений 20 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І. В., зареєстрований в реєстрі № 463.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «АН «Голден Хаус», ПАТ «Фідобанк» про визнання недійсним договору про відступлення прав.
Судові рішення мотивовані тим, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки:
оспорюваний договір є договором купівлі-продажу майнового права, укладеним банком під час розпродажу активів у процедурі ліквідації з метою розрахунку з кредиторами, не є договором факторингу, оскільки відрізняється за своєю правовою природою. Відповідно до пункту 1.2 договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги сторони визнали, що жодне з положень цього Договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням банку новим кредитором. Оспорюваний договір укладений в період відкликання Національним банком України 18 липня 2016 року банківської ліцензії та перебування банку у процедурі ліквідації, тому обмеження прав фізичних осіб на участь у торгах з продажу прав вимоги ПАТ «Фідобанк» законодавством не визначені (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18).
У квітні 2023 року  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_2 , в якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що поза увагою судів залишилися, зокрема, такі обставини:
права вимоги за кредитним договором не могли бути відступлені від банку на користь ТОВ«АН «Голден Хаус», оскільки останнє не є банком чи іншою фінансовою установою (кредитодавцем) у розумінні частини першої статті 1054 ЦК України та не має відповідної ліцензії на надання фінансових послуг. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), від якої вона не відступила у постанові від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц, вказала, що для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним с спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа;
вважає, що суди застосували в оскаржуваних рішеннях постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18, яка прийнята із грубим порушенням норм матеріального права, оскільки зробивши висновок про те, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації, фактично створив нову норму права, не існуючу в законодавстві, яка суперечить частині першій статті 1054 ЦК України;
суди, зробили висновок про не доведення позивачем факту порушення її прав оспорюваним правочином, оскільки цей договір не змінює обсяг прав та обов`язків позивача за договорами кредиту та іпотеки, проте, залишили поза увагою, що позивач при звернення до суду посилалась на порушення її інтересів, чому суд першої інстанції не надав оцінки, а мотиви суду апеляційної інстанції в цій частині є незрозумілими. 
У червні 2023 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення ПУАТ «Фідобанк» з ринку подав відзив на касаційну скаргу за підписом представника Заплішної О. Д., в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржені судові рішення без змін.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 липня 2022 року справу № 206/4841/20 (провадження № 61-17267св21) передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18) та від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21), шляхом його конкретизації та вказати, що в імперативній нормі приватного права відсутня заборона на відступлення (купівлю-продаж, міну, дарування майнових прав) права вимоги, яке виникло на підставі кредитного договору, будь-якій особі; внаслідок відступлення права вимоги, яке виникло на підставі кредитного договору, не відбувається будь-якого порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу боржника, що є необхідним для застосування конструкції оспорювання правочину.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року справу № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22) прийнято та призначено до розгляду.
Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 206/4841/20.
У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.
Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 761/16166/21 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                             І. О. Дундар
 
                                                                                      Є. В. Краснощоков
                             
                                                                                      М. М. Русинчук