УХВАЛА
21 листопада 2023 року
м. Київ
 
справа № 451/1455/22
провадження № 61-16481ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., 
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину по кредитному договору,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»), в якому просив суд: 
- зобов`язати АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених 
ОСОБА_1 за Угодою про надання кредиту № 501091841 від 05 грудня 2018 року з часу її укладення та зарахувати вже сплачені ОСОБА_1 кошти у розмірі 79 664,40 грн, що були спрямовані на погашення комісійної винагороди за обслуговування кредиту (РКО) в рахунок погашення суми основного боргу та процентів по Угоді про надання кредиту № 501091841 від 05 грудня 2018 року, 
а різницю в надлишку переплачених коштів повернути ОСОБА_1 ; 
- стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 59 000,11 грн переплачених коштів за нікчемним правочином.
Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 
2023 року, позов ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину по кредитному договору задоволено.
Зобов`язано АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених 
ОСОБА_1 за Угодою про надання кредиту № 501091841 від 05 грудня 2018 року з часу її укладення та зарахувати вже сплачені ОСОБА_1 кошти у розмірі 79 664,40 грн, що були спрямовані на погашення комісійної винагороди за обслуговування кредиту (РКО) в рахунок погашення суми основного боргу та процентів по Угоді про надання кредиту № 501091841 від 05 грудня 2018 року, 
а різницю в надлишку переплачених коштів повернути ОСОБА_1 .
Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 59 000,11 грн переплачених коштів за нікчемним правочином.
Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 15 000,00 грн. 
Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.
15 листопада 2023 року АТ «Сенс Банк» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року (надійшла до суду 20 листопада 2023 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян.
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону і окремого визнання її такою не потребує. 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Касаційна скарга не містить доводів щодо наявності виключних випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі може підлягати касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи 
від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка 
є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року,          § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).
Сама по собі незгода заявника із висновками судів попередніх інстанцій та наданою ними оцінкою доказам у справі не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
З урахуванням наведеного, оскільки АТ «Сенс Банк» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, 
у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2, 5 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду 
від 24 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину по кредитному договору, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                             Г. В. Коломієць
                                                                                                                     
Б. І. Гулько
                                                                                                                     
Д. Д. Луспеник