ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/7151/23                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Гайдаш В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  25 грудня 2023 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          головуючий суддя                    Грибан І.О.
          судді:                                        Ключкович В.Ю.
                                                  Парінов А.Б. 

          розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
У С Т А Н О В И В:

           ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 01.08.2023 №232730000576 про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу з 31.07.2023 пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723 у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках від 31.07.2023 №77/23-00-10-02-19 та №78/23-00-10-02-19;
- зобов`язати відповідача 1 з 31.07.2023 здійснювати нарахування і виплату позивачу пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках від 31.07.2023 №77/23-00-10-02-19 та №78/23-00-10-02-19.
          Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.
          Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
          Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
          Зазначає, що рішення про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, тому суд першої інстанції безпідставно зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 з 31.07.2023 пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», яку той не був уповноважений розглядати. Також апелянт зазначив, що чинна редакція Закону України від 10.12.2015 №899 «Про державну службу» передбачає право осіб на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» виключно за дотримання такими особами умов, визначених ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, а саме щодо віку, загального стажу, спеціального стажу.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
          Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.
          Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
          Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1  з 14.11.1995 по 07.07.2023 працював в органах державної податкової служби. 14.11.1995 прийнято присягу державного службовця.
Державну службу припинено з 07.07.2023 у зв`язку із досягненням 65-річного віку на підставі п.7 частини 1 статті 83 Закону України «Про державну службу».
Головним управлінням ДПС у Черкаській області видано позивачу довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 31.07.2023 №77/23-00-10-02-19 та №78/23-00-10-02-19.
На час  припинення державної служби позивач перебував на обліку в ГУ УПФУ в Черкаській області та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,
31.07.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення його з пенсії за віком на пенсію державного службовця та нарахування  йому пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723 у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках від 31.07.2023 №77/23-00-10-02-19 та №78/23-00-10-02-19.
01.08.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві у порядку екстериторіальності  прийнято рішення №232730000576 яким відмовлено у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 60% заробітку через  відсутність необхідного стажу державної служби. 
Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
          Суд першої інстанції приймаючи рішення про задоволення позовних вимог виходив із того, що відповідачі діяли не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
          Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
          Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» № 889 VIII від 10.12.2015 року, день набрання чинності 01.05.2016 р. (далі Закон № 889-VІІІ).
Відповідно до п. 2 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16. 12. 1993 р. (далі Закон № 3723-ХІІ) крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п. 10 і 12 цього розділу.
Так, п.п. 10, 12 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до вимог  ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-ІV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Таким чином, відповідно до чинних законодавчих актів, пенсії державним службовцям призначаються відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу» за умов: досягнення ними пенсійного віку, наявності відповідного страхового стажу (35 років для чоловіків) та, не менше ніж 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 24 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державний службі станом на 1 травня 2016 року.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Так, судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 у період з 14.11.1995 до 07.07.2023 ОСОБА_1 дійсно працювала на різних посадах державної податкової служби.
Таким чином, оскільки позивач має відповідний стаж на посаді державної служби (понад 20 років), на момент звернення до відповідача йому виповнилося 62 роки та станом на 01.05.2016 працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців (понад 10 років), отже, позивач має право на призначення пенсії згідно ст. 37 Закону № 3723-XII, відповідно, наявні правові підстави для призначення позивачу пенсії відповідно до Закону №3723-XII.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправним та скасування рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії.
Щодо доводів апелянта про не віднесення посад податкового органу до посад державних службовців, а відповідно і неможливість застосування до спірних правовідносин Закону України «Про державну службу», колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до пункту 8 розділу  XI  Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII  стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим  Законом  обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
До 01.05.2016 посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, визначались Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 «Про порядок обчислення стажу державної служби»  (далі - Порядок №283).
За приписами пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Отже, до стажу державної служби зараховується, зокрема робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів державної податкової служби.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в органах податкової служби та має  стаж роботи на посадах державної служби понад 20 років.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії державного службовця. 
Щодо покладення зобов`язання на Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити позивачу з 31.07.2023 пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723 у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках Головного управління ДПС у Черкаській області від 31.07.2023 №77/23-00-10-02-19 та №78/23-00-10-02-19 та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 31.07.2023 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках від 31.07.2023 №77/23-00-10-02-19 та №78/23-00-10-02-19, колегія суддів зважує на наступне.
          Згідно частини першої статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
          Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
          При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).
          Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
          Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, процедура передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
          Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
          Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення (перерахунок) пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
          Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
          Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
          Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
          За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
          Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:
          - сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
          - після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
          - виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
          Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії державного службовця за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії державного службовця за віком є Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про перерахунок пенсії та прийняв рішення про відмову.
Щодо обрання належного способу захисту порушеного права, колегія суддів враховує наступне.          
Судом першої інстанції встановлено, що позивач, на час виникнення спірних правовідносин отримував пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV та звернувся до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.
Частиною третьої статті 45 Закону №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Таким чином, враховуючи, що спірні правовідносини у цій справі стосуються права позивача на переведення з одного виду пенсії на інший, колегія суддів вважає, що для належного захисту порушеного права позивача слід визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV  на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII та зобов`язати перевести позивача  на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.
Стосовно вимоги про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок розміру пенсії з урахуванням у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках Головного управління ДПС у Черкаській області від 31.07.2023 №77/23-00-10-02-19 та №78/23-00-10-02-19,колегія суддів зазначає, що відповідачем відомості, наведені у вказаних довідках не оцінювались, а тому така вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.
Такий висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові  від 19.12.2023 у справі №600/947/23-а.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
          Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В :

          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити частково.
          Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.08.2023 №232730000576 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до  Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу»; 
- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» починаючи з 31.07.2023.
          В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1073 грн.60 коп.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
          
          Головуючий суддя                                                            І.О. Грибан

          Судді:                                                                                В.Ю. Ключкович

                                                                                          А.Б. Парінов

          (повний текст постанови складено 25.12.2023р.)