Справа № 756/1332/23
Апеляційне провадження №22-ц/824/15886/2023

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року                                                                         місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді                         Журби С.О., 
суддів                                               Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря                       Павлової В.В.,
розглянувши справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 23 серпня 2023 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат за договором доручення, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
31.01.2022 року позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором доручення у розмірі 1 271000, 00 грн., 3% річних - 36 722, 95 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 320 833, 72 грн., обґрунтовуючи тим, що відповідач порушив умови вказаного договору та привласнив належні позивачу грошові кошти.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.08.2023 року позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат за договором доручення залишено без розгляду.
Не погоджуючись із вказаною  ухвалою  суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
27.10.2023 року до Київського апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
09.11.2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 - адвоката Волошина Ігоря Володимировича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування клопотання  заявник зазначав, що змушений просити про відкладення судового розгляду на іншу дату у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні. На підтвердження зазначеного заявник долучив до клопотання скріншот листа з електронної пошти.
Колегія суддів апеляційного суду не може прийняти вищевказаний скріншот, як доказ участі заявника у іншому судовому засіданні, оскільки він не містить відомостей про участь у вказаному засіданні саме адвоката Волошина Ігоря Володимировича, відтак заявником не надано належних доказів на підтвердження неможливості прибути до Київського апеляційного суду у судове засідання призначене на 09.11.2023 року. З огляду на вищевказане, колегія судів апеляційного суду дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.
 Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність  підстав для задоволення апеляційної скарги та  скасування ухвали суду першої інстанції.
Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивача та його представника було повідомлено про час та місце проведення судового засідання, однак  позивач,  явку якого визнано судом обов`язковою,  повторно не з`явився в судове засідання.
Колегія   судів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 частини 2 цієї статі, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених у законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Отже правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19 (провадження № 61-21428св19), від 22 вересня 2021 року у справі №465/205/17 (провадження № 61-9536св21), від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21), від 05 вересня 2022 року у справі № 325/218/21-ц (провадження 61-4672св22).
Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина 2 статті 211 ЦПК України).
В ході розгляду справи судом було встановлено, що у судові засідання, призначені на 31.07.2023 та на 23.08.2023 позивач не з`явився, явку представника не забезпечив, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи докази.
Не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою, апелянт зазначав що в матеріалах справи відсутня заява позивача про отримання судової повістки з використанням засобів мобільного зв`язку.  Таким чином довідка суду про доставку sms не є належним повідомленням, оскільки не було передумов, передбачених ч. 9 та ч. 13 ст. 128 ЦПК України, для сповіщення учасника справи про судовий розгляд з використанням засобів мобільного зв`язку. Крім того, судова повістка направлена засобами поштового зв`язку також не була вручена позивачу. Отже, відсутня повторність неявки саме належним чином повідомленого позивача.
Колегія суддів апеляційного суду не може прийняти вищевказані доводи апелянта. З матеріалів справи вбачається, що про призначення судового засідання на 31.07.2023 року сторони були повідомлені під розписку  в судовому засіданні 30.05.2023 року (а.с. 184).  Про призначення судового засідання на 23.08.2023 року позивача було повідомлено за допомогою sms повідомлення (а.с. 190), а також  електронної повістки на електронну адресу, яка була доставлена також 01.08.2023 року (а.с. 191).
Щодо тверджень апелянта стосовно того, що він не звертався до суду із заявою про тримання судової повістки з використанням засобів мобільного зв`язку, колегія апеляційного суду зазначає, що  з матеріалів справи вбачається, що даний вид викликів, як за допомогою sms повідомлення, так і за допомогою повідомлення на електронну адресу, судом направлялися і до цього, за результатами яких представник позивача з`являвся в судові засідання і жодного разу не висловлював заперечень стосовно такого способу повідомлення сторони позивача. 
Окрім того, щодо направлення повістки на електрону адресу колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне:
 Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка,  а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача (представниками), як у позовній заяві, так і у інших надісланих до суду клопотаннях були зазначені електронні адреси, якими останні користувалися протягом розгляду справи. 
Судом першої інстанції судові повістки направлялися саме на вказані представниками позивача електронні адреси. Таким чином, суд належним чином виконав обов`язок щодо повідомлення сторони позивача про дату, час та місце розгляду справи. Такого ж правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц.
З огляду на вищевказане, доводи апелянта, щодо неналежності його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення sms повідомлення та направлення судової повістки на електронну адресу  колегія суддів апеляційного суду не приймає.
Не може погодитися апеляційний суд і з доводами апелянта щодо того, що ухвала про залишення позову без розгляду була постановлена в ході підготовчого провадження, оскільки 30.05.2023 року суд першої інстанції ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті. Дана ухвала занесена в протокол судового засідання, на якому був присутній представник позивача. Таким чином, доводи апелянта і в цій частині не можуть бути прийняті колегією суддів апеляційного суду.
Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного судової ухвали. Апелянтом не було відповідним чином доведено наявності передбачених законом підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, відтак апеляційна скарга до задоволення непідлягає.
Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 23 серпня 2023 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                                    С.О. Журба

Судді                                                                                                Т.О. Писана 

                                                                                                          К.П. Приходько