ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/13304/21
Провадження № 22-ц/4820/1814/23
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. ( суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,
розглянув у порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 671/354/23 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2021 року в складі судді Бондарчука В.В. у цивільній справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:
У травні 2021 року МТСБУ звернулося до суду із цим позовом, в якому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь кошти у розмірі понесених витрат на страхове відшкодування: 50 000 – регламентна виплата МТСБУ; 699 – оплата послуг аварійного комісара; 2 335 грн витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи та 2270 грн судового збору, а всього 55 304 грн 52 коп.
На підтримання заявлених позовних вимог Моторне бюро посилалось, що 31 липня 2015 року о 11 год. 30 хв. ОСОБА_1 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем «ВАЗ 21063» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Рибалко неподалік вул. Панаса Мирного в м. Хмельницькому, в порушення вимог п.2.9 а, п.13.1 Правил дорожнього руху України допустив зіткнення з автомобілем «Land Rоver Evoque» номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився ліворуч в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду від 17 серпня 2015 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 
На дату скоєння ДПТ транспортний засіб «ВАЗ 21063» номерний знак НОМЕР_1 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 
Згідно висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 208/15 від 07 вересня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Rоver Evoque» номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні в результаті його пошкодження при ДТП, становить 81 570 грн 29 коп. крім того, для визначення розміру матеріального збитку завданого власникові пошкодженого автомобіля в результаті ДТП та збору відповідних документів МТСБУ залучено аварійного комісара і сплатило йому 699 грн 52 коп за надані послуги. 
20 листопада 2015 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в сумі 50 000 грн за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тому відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п 38.2 ст 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати потерпілій особи у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 . 
Враховуючи, що заподіювач шкоди в добровільному порядку відшкодувати в порядку регресу шкоду відмовляється, МТСБУ 14 листопада 2017 року звернулося до Ярмолинецького районного суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, однак Ярмолинецький районний суд в ухвалі суді від 14 грудня 2017 року визначив, що дана справа цьому суду не підсудна, оскільки відповідач на території Соснівської сільської ради Ярмолинецького району не зареєстрований та повернув подану позовну заяву. Однак, після неодноразових звернень до Ярмолинецького районного суду лише 26 травня 2021 року, представник позивача отримав позовну заяву з додатками для подачі до належного суду.
Тому МТСБУ просило визнати причини пропуску процесуального строку поважними, розглянути поданий позов та ухвалити рішення щодо його задоволення.
Заочним рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2021 року позов задоволено, стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України виплачене страхове відшкодування в сумі 50 000 грн, збитки в сумі 699 грн 52 коп. та судові витрати в сумі 4 605 грн., а всього 55 304 грн 52 коп.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилається на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення суду. Так апелянт посилається, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, тому був позбавлений можливості реалізувати своє право на захист. На початку травня 2023 року він отримав СМС-повідомлення від «ПриватБанку» про блокування його картки, тому прибувши у відпустку 01 липня 2023 року, так як з 24 лютого 2022 року є мобілізованим до ЗСУ, одразу уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом. 04 липня 2023 року його адвокат ознайомився з матеріалами даної цивільної справи і оскаржуваним рішенням суду. Оскільки він не був повідомлений про розгляд справи, не отримував копію позовної заяви з додатками, тому не мав можливості подати заяву про застосування строку позовної давності. Адже строк позовної давності розпочався 21 листопада 2016 року після виплати страхового відшкодування потерпілій собі, а позивач звернувся до суду з даним позовом тільки 31 травня 2021 року, тобто поза межами строку позовної давності, який становить три роки і минув 20 листопада 2019 року. 
З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
МТСБУ подало відзив, в якому вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та невмотивованою, обставини щодо неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи, вже ним наводилися у заяві про перегляд заочного рішення суду і таким доводам апелянта судом першої інстанції надана належна оцінка під час розгляду поданої заяви. Так судом було встановлено, що ОСОБА_1 було направлено рекомендований лист з відповідними судовими документами, на адресу його проживання і саме цю адресу апелянт вказує і в апеляційній скарзі і у всіх поданих ним заявах. Жодного належного обґрунтування причин з яких він відмовлявся брати лист не наводить. Щодо посилань апелянта на пропуск позивачем строку позовної давності, то в своєму позові МТСБУ, посилалося на причини пропуску строку, просило визнати їх поважними та розглянути справу по суті, якщо судом першої інстанції прийнято рішення по суті то значить і поновлено строк для звернення до суду. Крім того, ОСОБА_1 своїм правом щодо подачі заяви про начебто пропуск строку позовної давності в суді першої інстанції при подачі заяви про перегляд заочного рішення не скористався.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового судового рішення, про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.
У відповідності до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 31.07.2015 року о 11:30 годині керуючи в стані алкогольного сп`яніння, належним ОСОБА_2 на праві власності автомобілем «ВАЗ 21063» номерний знак НОМЕР_1 , по вул. М.Рибалко неподалік вул. П.Мирного в м. Хмельницькому, в порушення вимог п.п. 2.9а, 13.1 Правил дорожнього руху України, не обрав безпечного лівого бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «Land Rоver Evoque» номерний знак НОМЕР_3 , який зупинився ліворуч в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду від 17 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік. 
На дату скоєння ДПТ транспортний засіб «ВАЗ 21063» номерний знак НОМЕР_1 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
25 серпня 2015 року пошкоджений транспортний засіб «Land Rоver Evoque» номерний знак НОМЕР_2 було оглянуто, про що складено відповідний протокол.
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 07 вересня 2015 року № 208/15 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 81 570 грн з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових та ПДВ.
За проведене експертне дослідження МТСБУ сплатило ТОВ «Експерт Сервіс Авто» 699 грн 52 коп., що підтверджується копією платіжного доручення №456рв від 27 листопада 2015 року.
24 листопада 2015 року МТСБУ здійснило перерахування коштів власнику автомобіля Land Rоver Evoque» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 в сумі 50 000 грн. 
       Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються.
       Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Таким чином, у зв`язку із настанням події, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило відшкодування шкоди потерпілій особі.
Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
За нормами ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про право МТСБУ на стягнення з відповідача в порядку регресу страхового відшкодування, сплаченого МТСБУ потерпілій особі на відшкодування, завданої відповідачем ОСОБА_1 шкоди, є правомірними.
Однак в своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_1 вказує, на неповідомлення його про розгляд справи та позбавлення у зв`язку з цим права на подачу заяви щодо пропуску строку позовної давності, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення, та просить апеляційний суд застосувати при вирішення спору строк позовної давності.
Порядок повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду судового засідання встановлений ст. ст. 128, 130 ЦПК України, відповідно до яких судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.
Положеннями ч. 1, п.1 ч. 2, ч. 3,  ч.5 ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі  неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом, МТСБУ вказало адресу місця проживання перебування відповідача по АДРЕСА_1 . 
Судом першої інстанції зроблено запит УДМС України в Хмельницькій області з метою встановлення дійсної реєстрації та проживання відповідача, у відповідь на запит було підтверджено що ОСОБА_1 , з 07 червня 2021 року зареєстрований за вказаною адресою.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 14 липня 2021 року на 14 годину, направлено на адресу відповідача позовну заяву з додатками і судову повістку про час та місце слухання справи, однак поштовий конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Оскільки 14 липня 2021 року в судове засідання сторони не з`явилися розгляд справи відкладено на 28 вересня 2021 року на 14 годину 30 хвилин.
Проте, в матеріалах справи відсутні докази направлення на адресу відповідача судової повістки про час та місце розгляду справи та належного повідомлення ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 128, 130 ЦПК України про час і місце судового засідання, 28 вересня 2021 року.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2021 року вирішено проводити розгляд справи в заочному порядку та ухвалено оскаржуване рішення суду про задоволення позовних вимог.
У пункті 1 частини другої статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно із частиною першою статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Однак, суд першої інстанції не дотримався, встановленого ст. ст. 128, 130 ЦПК України порядку повідомлення відповідача про судовий розгляд, справи 28 вересня 2021 року, відтак в порушення вимог статті 280 ЦПК України, вирішив провести заочний розгляд справи, без доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи.
Вказані обставини щодо неналежного повідомлення відповідача про судове засідання 28 вересня 2021 року були наведені відповідачем і в його заяві про перегляд заочного рішення, однак суд помилково вказав про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи та залишив заяву про перегляд заочного рішення без задоволення.
Щодо посилань відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, то суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Право на звернення до суду за захистом, закріплене статтею 4 ЦПК України, кореспондується зі статтею 256 ЦК України, яка встановлює для особи часові межі для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та називає їх позовною давністю.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.
Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.
Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.
Вказаний правовий висновок відповідає правовій позиції висловленій у постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 200/11343/14 (п. 74).
Як вбачається з матеріалів справи, МТСБУ 24 листопада 2015 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 50 000 грн.
17 листопада 2017 року Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з відповідача в порядку регресу 50 000 грн. - регламентована виплата, 699 грн. 52 коп. - оплата послуг аварійного комісара. 
Ухвалою судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 березня 2018 року, позовна заява МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентованою виплатою повернута позивачу.
27 травня 2021 року МТСБУ подало позовну заяву аналогічного змісту вже до Хмельницького міськрайонного суду.
Таким чином, враховуючи дату відшкодування потерпілій особі коштів - 24 листопада 2015 року, тому саме з цієї дати у позивача виникло право на звернення до суду з вимогою про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних з регламентною страховою виплатою.
Отже строк позовної давності, розпочався 24 листопада 2015 року і закінчився 24 листопада 2018 року. 
З огляду на викладене доводи апелянта про пропуск позивачем строку позовної давності знайшла своє підтвердження з огляду на встановлені обставини справи. 
Посилання позивача на пропуск строку позовної давності з тих підстав, що позивач в межах строку позовної давності звернувся до суду з позовною заявою про стягнення коштів з відповідача, ухвалою суду позов було повернуто позивачу, однак саму позовну заяву було повернуто лише 21 березня 2018 року суд апеляційної інстанції не приймає до уваги та не вважає дані причини пропуску строку позовної давності поважними.
Позивач не був позбавлений можливості після постановлення ухвали про повернення позову – 14 грудня 2017 року, повторно подати позов до належного суду в межах строку позовної давності навіть за неповернення судом самої позовної заяви, так як міг мати в наявності копію попереднього позову чи міг скласти повторний позов.
Жодних інших причин неподання позову в період з 14 грудня 2017 року до закінчення строків позовної давності позивачем не наведено.
З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального права з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові в зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності звернення до суду.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.
В позові Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 23 жовтня 2023 року.
Судді А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Т.В. Спірідонова