ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/26891/22
Провадження № 22-ц/4820/1899/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,
секретар судового засідання Цугель А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 серпня 2023 року (суддя Стефанишин С.Л.).
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У грудні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 70000 грн та 1000 грн матеріальної шкоди, а всього стягнуто – 71000 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 серпня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Оксанюка О.А. про ухвалення додаткового рішення у справі №686/26891/22 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2540 грн. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з додатковим рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу, просить його в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про стягнення додаткових витрат на правничу допомогу. При цьому, посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.
Зазначає, що в акті приймання-передачі наданих послуг від 10 березня 2023 року представник позивача описує ряд наданих послуг, зокрема: аналіз та опрацювання наданих клієнтом документів; надання консультацій з приводу подачі позову про відшкодування моральної шкоди; аналіз законодавчої бази та судової практики, підготовка та направлення позовної заяви з додатками до суду та оцінив ці послуги у 8000 грн. Однак, скаржниця не погоджується з розміром наданих послуг, вказує, що позовна заява адвоката Оксанюка О.А. ідентична цивільному позові у рамках кримінального провадження, яка складена попереднім представником ОСОБА_1 , адвокатом Гризовським І.С., який здійснював представництво його інтересів під час розгляду кримінального провадження у різних судових інстанціях. Крім того, зазначає, що договір про надання правової допомоги між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено 14.02.2023, тоді як позовна заява подана до суду 15.12.2022, відповідно, адвокат Оксанюк О.А. на момент написання та подачі позовної заяви не мав процесуального статусу представника позивача і не міг надавати будь-яких послуг з надання правничої допомоги.
Також вважає необґрунтованими витрати щодо участі представника позивача у підготовчому та судовому засіданнях, розмір яких складає 2000 гривень, з огляду на те, що ця участь носила суто формальний характер, так як матеріали справи представнику не були відомі, участі у складанні та написанні позовної заяви він не приймав, аналізу справи не проводив, а в судовому засіданні обмежився висловлюванням щодо підтримання позовних вимог. 
На думку скаржниці, вказане свідчить не лише про ігнорування стороною позивача при стягненні витрат на правничу допомогу критеріїв реальності адвокатських послуг, їх обгрунтованості та необхідності, але і свідоме введення суду в оману стосовно самого факту надання цих послуг з метою збільшення матеріального навантаження на відповідача.
Додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заявлених вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.
ОСОБА_1 подав заперечення (відзив) на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає вказану апеляційну скаргу безпідставною, надуманою та такою, яка спрямована на уникнення від виконання обов`язку зі сплати судових витрат відповідачкою. Зазначає, що описка у даті укладення договору про надання правничої допомоги не може заперечувати сам факт укладення договору та самого факту її надання. ОСОБА_1 у відзиві просить розгляд справи здійснювати без його участі.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства. Сторони подали до апеляційного суду заяви про слухання справи у їх відсутності.
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача ОСОБА_3 до суду подано ордер на надання правничої допомоги №1040622 від 14.02.2023, виданий на підставі договору №1-2023 від 14.02.2023 (а.с. 52), копію договору про надання правової допомоги №1-2023 від 14 лютого 2023 року (а.с. 131-133), додаток №1 до цього договору – розмір гонорару (вартість послуг) адвоката, який складає 10000 грн (а.с. 134), акт приймання-передачі наданих послуг від 10.03.2023 по договору №1-2023 від 14.02.2023 (а.с. 135).
Згідно з договором про надання правничої допомоги від 14 лютого 2023 року, (далі - Договір), укладеним між адвокатом Оксанюком О.А. та Шинкоренком С.В., предметом договору є надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі; складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного чи конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Розділом 3 Договору визначено, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифів, які узгоджені сторонами; факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг; підставою для сплати гонорару є рахунок-фактура; на підтвердження сплати гонорару видається довідка.
Згідно з додатком №1 до цього договору – розмір гонорару (вартість послуг) адвоката, визначено послуги – надання правової допомоги за підготовку позову та участі в судових засіданнях у справі №686/26891/22 та їх вартість в розмірі 10000 грн.
Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 10 березня 2023 року до договору про надання правової допомоги №1040622 від 14.02.2023, адвокат здійснив клієнту захист, представництво та надав послуги щодо аналізу та опрацювання наданих документів ОСОБА_1 , надання консультацій з приводу подачі позову про відшкодування моральної шкоди – 3000 грн; аналіз законодавчої бази та судової практики, підготовка та направлення позовної заяви з додатками до суду – 5000 грн; участь в підготовчому та судовому засіданнях – 2000 грн, загальний розмір наданих послуг становить 10000 грн.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та стягуючи з відповідача на користь позивача 2540 грн витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з реальності наданих послуг та пропорційності задоволених позовних вимог. 
Проте, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись в повному обсязі.
За змістом пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною першою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 03.02.2021 у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021у справі №753/1203/18, від 15.06.2021у справі №159/5837/19, від 01.09.2021 справі №178/1522/18. Указана судова практика є незмінною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини третя, четверта статті 137 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування (правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Верховного Суду від 04.05.2022 року у справі №588/1149/20).
Так, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі №211/3113/16-ц).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Дослідивши додані до заяви про ухвалення додаткового рішення докази, колегія суддів дійшла висновку, що відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу у визначеному судом першої інстанції розмірі не в повній мірі відповідає вищевказаним критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності. 
Так, зазначені адвокатом послуги щодо аналізу та опрацювання наданих документів, аналізу законодавчої бази та судової практики консультацій з приводу подачі позову, підготовки та направлення позовної заяви з додатками до суду (вартість яких 3000грн +5000грн) не можуть бути включені у загальну вартість наданих адвокатом Оксанюком О.А. послуг, оскільки правовідносини між позивачем та адвокатом Оксанюком О.А. виникли на підставі договору про надання правової допомоги №1-2023 від 14 лютого 2023 року, в той час як позов подано до суду 15 грудня 2022 року, крім того, адвокат Оксанюк О.А. вступив у справу в якості представника позивача 14.02.2023 відповідно до ордеру на надання правничої допомоги №1040622 від 14.02.2023, на стадії підготовчого провадження.  Докази того, що підготовка та направлення у грудні 2022 року позовної заяви до суду, виконані саме адвокатом Оксанюком О.А., з яким укладено договір про надання правової допомоги лише 14 лютого 2023 року, у матеріалах справи відсутні. І з цього приводу, є підставними доводи апеляційної скарги.
А тому, враховуючи обсяг наданих позивачу адвокатом Оксанюком О.А. послуг за Договором №1-2023 від 14 лютого 2023 року лише щодо участі в підготовчому та судовому засіданнях (2000 грн), які відповідають критерію розумної необхідності таких витрат, а також враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідачки, з 2540 грн до 507 грн 40 коп.
Таким чином, додаткове судове рішення підлягає зміні в частині стягнення витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу скаргою  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 серпня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу змінити, зменшивши розмір витрат на правничу допомогу до 507 грн 40 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                                А.П. Корніюк

       О.І. Талалай