П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/18907/23	
Перша інстанція: суддя Пекний А.С.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Турецької І.О.,
          Шеметенко Л.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2023р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, ГУ ПФУ в Херсонській області, у якому просив:
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Херсонській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 10.05.1995р. по 22.04.1996р. на території російської федерації та зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до страхового стажу позивача цей період та провести нарахування та виплату пенсії з 15.06.2023р.;
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в   Херсонській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача березня, травня, червня 2023 року та зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до страхового стажу позивача вказані місяці, та провести нарахування та виплату пенсії з 15.06.2023р..                     
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у жовтні 2022р. він звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Однак, 22.11.2022р. листом, що надійшов через електронний кабінет відповідач відмовив в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу для призначення пенсії.
15.06.2023р. позивач повторно звернувся до ПФУ із заявою про призначення пенсії з віком. 
Відповідно до листів від 22.06.2023р., 29.06.2023р. 11.07.2023р. ПФУ повідомило ОСОБА_1 про відмову в призначенні пенсії за віком.
Позивач вважає вказану відмову протиправною та незаконною, а тому звернувся до суду із даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023р.  адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії від 22.06.2023р. №211530007120 в частині щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 10.05.1995р. по 22.04.1996р. на території російської федерації.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.05.1995р. по 22.04.1996р. на території російської федерації.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати до страхового стажу період з березня по червень 2023 року, за який сплачено страхові внески.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з березня по червень 2023 року, за який сплачено страхові внески.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Івано-Франківській області в Державний бюджет України   судовий збір у сумі 268,4грн..
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Херсонській області в Державний бюджет України   судовий збір у сумі 268,4грн..
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Херсонській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду, з наступних підстав.
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до набрання чинності Постановою КМУ №1328 від 29.11.2022р. Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., а тому ПФУ протиправно відмовив у призначенні пенсії за віком у зв`язку з незарахування до страхового стажу періоду роботи з 10.05.1995р. по 22.04.1996р. на території російської федерації. 
Щодо позовних вимог про визнання протиправною відмови ГУ ПФУ в   Херсонській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача березня, травня, червня 2023р., то суд вважав, що оскільки страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування сплачені на користь позивача, що підтверджується відповідними квитанціями, а тому вказані період підлягають зарахування до страхового стажу.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, однак помилково зобов`язав ГУ ПФУ в Херсонській області розглянути повторно заяву позивачки, оскільки рішення про відмову в призначенні приймалось саме ГУ ПФУ в Івано-Франківській області. 
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 15.06.2023р.   звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. №1058 (далі - Закон №1058), шляхом подання заяви та сканованих копій документів на електронний веб-портал.
До заяви додано наступні скановані копії документів:
копію паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Новокаховським МВУМВС України в Херсонській області 13.06.1996р., на ім`я позивача;
копію реєстраційного номеру платника податків;
копію трудової книжки серії НОМЕР_2 , заповненої 2.08.1980р., на ім`я позивача;
копію військового квитка НОМЕР_3 , виданого жовтнем 1981р., дата не вказана;
копію диплому НОМЕР_4 , виданого 17.07.1980р.;
копію довідки КУ «Трудовий архів м. Нова Каховка» №03-01/0-166 від 23.03.2021р.;
копію квитанції про добровільну сплату від ОСОБА_2 на реквізити Пенсійного фонду України, №19 від 26.05.2023р.;
копію квитанції про добровільну сплату від ОСОБА_2 на реквізити Пенсійного фонду України, №20 від 28.03.2023р.;
копію квитанції про добровільну сплату від ОСОБА_2 на реквізити Пенсійного фонду України, №34 від 9.06.2023р..
На виконання вимог п.4.2 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. №22-1 для розгляду зазначеної заяви за принципом екстериторіальності, визначено структурний підрозділ органу, що приймає рішення про призначення або перерахунок пенсії – ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.
За результатами розгляду вищезазначеної заяви, 22.06.2023р. ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийнято рішення №211530007120 про відмову у призначенні пенсії, оскільки згідно з наданими документами страховий стаж становить 27 років 10 місяців 22 дні.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 02.08.1980, не зараховано:
- період роботи з 10.05.1995р. по 22.04.1996р. на території російської федерації, оскільки з 1.01.2023р. рф призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., стаж на території даної держави враховуємо по 31.12.1991р. (лист ПФУ №2800-030102-5/56080 від 27.12.2022р. та лист Мінсоцполітики №411/0/2-23/54 від 12.01.2023р.).
- період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 27.02.2002р. по 23.08.2002р., оскільки даний вид допомоги не передбачений ст.24 Закону №1058.
Страховий стаж розрахований з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5). Крім того, за 2016 та 2021 роки наявні місяці зі сплатою страхових внесків, які є меншими ніж мінімальний страховий внесок.
На звернення позивача ГУ ПФУ в Херсонській області листом від 29.06.2023р. №2100-0304-8/19508 повідомило, що до страхового стажу не враховані періоди роботи за квитанціями від 28.03.2023р., від 26.05.2023р., від 9.06.2023р. про добровільну участь в пенсійному страхуванні, оскільки на даний час в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про сплату єдиного внеску. Після надання органами Державної фіскальної служби відомостей про договір та періоди нарахування єдиного внеску, які передаються органам Пенсійного фонду України в порядку міжвідомчого обміну інформації до реєстру застрахованих осіб, стане можливим зарахувати до страхового стажу періоди, за які сплачено єдиний внесок, за умови надання нової заяви про призначення пенсії.
Вважаючи протиправною відмову відповідача 1 щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 10.05.1995р. по 22.04.1996р.   на території російської федерації та періоду березень – червень 2023, за який сплачено страхові внески, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.       
Перевіряючи правомірність та законність дій відповідачів у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи діють лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхувальниками відповідно до цього Закону є: 1) роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.
Положеннями ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058-IV).
Відповідно до ст.62 ЗУ від 5.11.1991р. №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктами 1,2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМЦ від 12.08.1993р. №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2020р. у справі №577/2688/17, від 31 березня 2020р. у справі №446/656/17, від 21 травня 2020р. у справі №550/927/17, від 25 лютого 2021р. у справі №683/3705/16-а.
Крім того, Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).
Пунктом 1.1 цієї Інструкції також передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Судова колегія звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. 
Як вбачається із матеріалів справи, що однією із підстав прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії стало незарахування період роботи з 10.05.1995р. по 22.04.1996р. на території російської федерації, оскільки з 1.01.2023р. російська федерація припинила участь в Угоді, а тому, на думку відповідачів, при призначенні пенсії до страхового стажу можливо зарахувати періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991р.. 
Надаючи оцінку вказаним обставинам, судова колегія виходить з наступного.
Згідно з ч.2 ст.6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992р., укладеної між Україною і росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.
Відповідно до абз.2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993р. трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації. Згідно зі ст. 12 Угоди вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами (з 14.01.1993р.).
Частиною 2 ст.4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15.04.1994р., підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, рф, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
З огляду на вказане, судова колегія приходить до висновку, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022р. «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992р. у м.москва, яка набрала чинності 2.12.2022р..
За правилами ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Рішенням Конституційного Суду №1-рп/99 від 9.02.1999р. щодо тлумачення ч.1 ст.58 Конституції України зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акту, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.
Відтак, судова колегія вважає, що до набрання чинності Постановою КМУ №1328 від 29.11.2022р. Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., у зв`язку із чим період роботи ОСОБА_3 з 10.05.1995р. по 22.04.1996р. на території рф повинен бути зарахований до страхового стажу для призначення пенсії. 
На підставі вказаного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області протиправно не зарахувало до страхового стажу періоду роботи з 10.05.1995р. по 22.04.1996р. на території російської федерації.
Що стосується позовних вимог про визнання протиправною відмови ГУ ПФУ в   Херсонській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача березня, травня, червня 2023р., то судова колегія виходить з наступного.
Згідно листа ГУ ПФУ в Херсонській області за №2100-0304-8/19508 від 29.06.2023р. до страхового стажу позивача не враховані періоди роботи за квитанціями від 28.03.2023р., від 26.05.2023р., від 9.06.2023р. про добровільну участь в пенсійному страхуванні, оскільки на даний час в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про сплату єдиного внеску(а.с.21).
За правилами ч.9 ст.12 Закону №1058 особи, які досягли 16-річного віку та не належать до осіб, яким призначено пенсію у солідарній системі, мають право на добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що укладається з Пенсійним фондом.
Договір про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування може бути укладено на користь третьої особи, яка відповідає вимогам, передбаченим абзацом першим цієї частини, крім особи, інформація про яку відсутня в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку.
Відповідно до п.3-4 розділу ІІІ Типового договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та порядку його укладення, затвердженого Постановою правління ПФУ від 1.02.2023р. №6-1 Пенсійний фонд має право:
1) перевіряти достовірність відомостей, повідомлених Учасником;
2) безоплатно отримувати від Учасника інформацію, необхідну для виконання обов`язків, покладених на Пенсійний фонд Законом та цим Договором;
3) отримувати від Учасника підтвердження сплати ним страхових внесків;
4) захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді.
Пенсійний фонд зобов`язується:
1) вести персоніфікований облік сплачених страхових внесків за особу, визначену відповідно до підпункту 1 пункту 2 цього розділу;
2) вносити дані про сплачені суми страхових внесків та відомості про Учасника, а у разі сплати Учасником страхових внесків на користь третьої особи - про цю особу, до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;
3) інформацію про облік сплачених страхових внесків та зарахування до страхового стажу та доходу, з якого обчислюється пенсія, відображати в особистому електронному кабінеті застрахованої особи, на користь якої сплачено внески, на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду;
4) розмістити на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду актуальну інформацію про:
розмір мінімальної заробітної плати;
розмір єдиного внеску;
мінімальний страховий внесок;
максимальну величину бази нарахування єдиного внеску.
Згідно з приписами розділу IV Типового договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та порядку його укладення, затвердженого Постановою правління ПФУ від 1.02.2023р. №6-1 учасник сплачує страхові внески на користь особи, зазначеної у заяві про приєднання до умов типового договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Учасник сплачує страхові внески на рахунок Пенсійного фонду, відкритий в АТ «Ощадбанк», уповноваженому на провадження розрахунково-касових операцій з коштами Пенсійного фонду, реквізити якого зазначаються автоматично засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду при формуванні заяви про приєднання до умов типового договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Зарахування сум сплачених страхових внесків для визначення страхового стажу та заробітної плати (доходу), з якого обчислюється пенсія, особи, зазначеної в п.1 цього розділу, здійснюється за той місяць, у якому кошти надійшли на рахунок Пенсійного фонду. У разі, якщо з урахуванням фактично сплаченого за цю особу єдиного внеску за відповідний місяць обчислена відповідно до ч.4 ст.40 Закону сума заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески, перевищуватиме максимальну величину заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, відповідна частина коштів зараховується в рахунок наступного місяця. Зарахування здійснюється на умовах, визначених Законом.
Як вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_2 сплатив на реквізити Пенсійного фонду України страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на користь ОСОБА_1 , що підтверджується квитанціями №19 від 26.05.2023р. на суму 2 950грн., №20 від 28.03.2023р. на суму 2 950грн. та №34 від 9.06.2023р. на суму 2 950грн.(а.с.22а-24).
З огляду на встановлені обставини, що підтверджуються належними та достатніми доказами, колегія суддів приходить до висновку, що періоди, за які сплачено страхові внески, підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 ..
Враховуючи вищезазначене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо відмови в зарахуванні страхового стажу за березень, травень, червень 2023р..
Між тим, апеляційний суд зауважує, що спірне рішення по суті питання за принципом екстериторіальності розгляду заяв приймалось ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, як органом, до виключних повноважень якого належить призначення пенсії заявниці, а тому повторний розгляд заяви ОСОБА_1 має здійснювати саме ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.
Судова колегія погоджується з доводами апелянта в цій частині і вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність повторного розгляду заяви позивачки про призначення пенсії ГУ ПФУ в Херсонській області, у зв`язку із чим резолютивна частина рішення суду підлягає зміні з урахуванням вказаних висновків. 
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,317,322,325 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково.
          Резолютивну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023р. змінити, виклавши шостий абзац в такій редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м.Івано-Франківськ, вул.Січових стрільців, 15, код ЄДРПОУ 20551088),  повторно розглянути заяву повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про призначення пенсії за віком відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.          

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          І.О. Турецька

                                                                                                       Л.П. Шеметенко